ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 серпня 2025 року           справа №200/13689/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 200/13689/21 (головуючий І інстанції Загацька Т.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)  за позовом   ОСОБА_1  до Комісії щодо розгляду заяв деяких категорій осіб про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення при виконавчому комітеті Краматорської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Комісії щодо розгляду заяв деяких категорій осіб про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення при виконавчому комітеті Краматорської міської ради про визнання протиправними дії щодо невключення до розміру грошової компенсації ОСОБА_1 доньки ОСОБА_2 , як члена сім`ї внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України; зобов`язання провести перерахунок розміру грошової компенсації з урахуванням доньки ОСОБА_2 та направити відповідне рішення до Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2021 року позов залишений без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання до Донецького окружного адміністративного суду: позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог статті 160 КАС України, у відповідності до кількості учасників справи; надання суду окремого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та відповідні докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду; обґрунтованої заяви про залучення третьої особи до участі у справі із зазначенням підстав такого залучення, на стороні кого належить залучити до участі у справі в якості третьої особи, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду (а.с. 27-28).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову, встановлених ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2021 року про залишення позовної заяви без руху – протягом п`яти днів з дня вручення ухвали від 22.11.2021 року про продовження строків (а.с. 60-61).
На виконання вказаної ухвали суду позивач надав клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовною заявою, в якому посилався на те, що не був обізнаний 04.10.2018 року про факт проведення перерахунку грошової компенсації відповідно до абзацу 1 підпункту 3 пункту 17 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280. Про той факт, що можливо буде здійснений перерахунок і на яких підставах відповідач його не повідомляв, тому позивач, не мав змоги своєчасно прослідкувати чи було порушено його право, чи ні. Зазначає, що оскаржуване рішення позивачу не направлялось, а тому про факт перерахунку та факт порушення своїх прав позивач не знав і не міг знати чи здогадуватись (а.с. 62-70).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі №200/13689/21; вказано, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущений, поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.
Ухвалою суду першої інстанції від 31.01.2022 року позовну заяву залишено розгляду. 
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на те, що відповідач не інформував про проведення перерахунків грошової компенсації, тому позивач не знав та не міг знати про прийняте рішення відповідача. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Позивач просив розглянути справу у його відсутність.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. 
Позивач 04.10.2018 року звернувся до Комісії щодо розгляду заяв деяких категорій осіб про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення при виконавчому комітеті Краматорської міської ради із заявою про надання грошової компенсації для придбання житла. 
Рішенням від 11.10.2018 року призначено позивачу грошову компенсацію у розмірі 1116271,35 грн.
16.07.2020 року відповідачем проведено перерахунок грошової компенсації.
Листом від 10.08.2020 року № 29-01-14/6301 Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повідомлено, що 07.08.2020 року кошти у сумі 1296032,55 грн. нараховано на спеціальний рахунок одержувача грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 71).
Вказаний лист отримано позивачем 11.08.2020 року (а.с. 71).
22.02.2021 позивач за договором купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу, що зареєстрований в реєстрі за №532 придбав трикімнатну квартиру в місті Харкові, як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 22.02.2021 (а.с. 72-75).
15.04.2021 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з заявою про перерахунок компенсації через зміну у складі своєї сім`ї (додавання повнолітньої доньки) з посиланням на внесення 22.03.2019 змін у Порядок через додавання до членів сім`ї внутрішньо переміщеної особи неодружених дітей, які навчаються за денною формою у закладах вищої освіти до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до виповнення їм 23 років (а.с. 76-78).
Листом від 19.04.2021 року № 29-01-14/3266 Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради позивачу відмовлено у перерахунку, оскільки Порядком передбачено, що проведення перерахунку компенсації можливо, якщо на день подання заяви та документів грошова компенсація не виплачена чи виплачена не в повному обсязі (а.с. 80-81). 
Позивач звернувся до суду з цим позовом 18.10.2021 року.
Апеляційний суд не бере до уваги посилання позивача на його звернення до відповідача, яке мали місце у квітні 2021 року, оскільки таке звернення не вважається досудовою формою врегулювання спору та не свідчить про те, що позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися в суд за захистом порушених, на його думку, прав чи законних інтересів з нарахування грошової компенсації.
Крім того, звернення до відповідача у 2021 році ініційоване позивачем через 3 роки з моменту прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 грошової компенсації. При цьому, будь-яких об`єктивних перешкод своєчасно звернутися за захистом своїх порушених прав до суду позивач у позовній заяві чи заяві про усунення недоліків не навів.
Отже, відлік строку звернення до суду з даним позовом, починається з 07.08.2020 року – з дати нарахування позивачу грошової компенсації.
З матеріалів позовної заяви судом не встановлено будь-яких інших переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру допомоги тощо.
Юридична необізнаність не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки не тягне за собою неможливості вчинення певних процесуальних дій чи звернення зацікавленої особи за правовою допомогою.
Судом враховано правову позицію Верховного Суду у постановах від 21.02.2018 року у справі № 815/4480/16, від 31.07.2018 року у справі № 311/32/17, від 03.05.2018 року у справі № 826/6380/17.
Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 27.01.2020  року у справі №420/3001/19, від 25.02.2020 року у справі №360/1870/19.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами   законом   передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених   КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.   Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. 
Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Крім того, строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
За ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Безпідставне поновлення строку є порушенням вимог   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).
За ч.ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву    про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з ч. 3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За п.8  ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою  статті 123 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені обставини апеляціний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позову без розгляду.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні. 
Керуючись  ст. ст. 240, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 200/13689/21 за позовом ОСОБА_1 до Комісії щодо розгляду заяв деяких категорій осіб про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення при виконавчому комітеті Краматорської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії  - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 13 серпня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                            І.Д. Компанієць