Справа № 307/2667/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/156/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника-адвоката Кустрьо М. М., на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.02.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 659070 від 27.06.2024 та постанови судді від 11.02.2025 вбачається, що 27.06.2024 о 16 год 40 хв по вул. Шкільній у с. Тячівка Тячівського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810», результат – 3,58%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник-адвокат Кустрьо М. М. просять постанову суду від 11.02.2025 скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилаються на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, що також підтверджується рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2024, яким скасовано потанову від 27.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Необгрунтованим вважають посилання суду на пояснення працівника поліції ОСОБА_3 , якого суд викликав з власної ініціативи, перебравши на себе функцію збирання доказів. Крім того, звертають увагу на те, що автомобіль був припаркований напроти будинку, в якому проживає батько дружини ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , від керування автомобілем ОСОБА_1 не відсторонявся. Разом з тим, при складанні протоколу не було залучено будь-яких свідків і при повторному направленні матеріалів справи до суду не виконано вимоги постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2025, якою справу щодо ОСОБА_1 було повернуто до Тячівського РВП ГУ НП у Закарпатській області для належного оформлення. Матеріалами справи не підтверджено, що протокол був 
-2-
складений у присутності ОСОБА_1 , і що він відмовився від підпису протоколу та отримання його копії. Фабула обставин правопорушення, викладана у постанові, відрізняється від фабули, що викладена у протоколі в частині місця вчинення правопорушення. 
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Кустрьо М. М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, відомостей про поважність причин неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кустря М. М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому, враховується те, що апеляційний розгляд справи щодо ОСОБА_1 вже відкладався за заявою захисника-адвоката Кустря М. М.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.  245, 280 КУпАП  завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
-3-

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами. 
Незважаючи на заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 659070 від 27.06.2024, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми. 
Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 27.06.2024 о 16 год 40 хв по вул. Головній у с. Тячівка Тячівського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810», результат – 3,58%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: роздруківкою тесту № 381 від 27.06.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 о 16 год 49 хв 27.06.2024 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проміле – 3,58; рапортом поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 27.06.2024; відеозаписом із місця події.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 659070 від 27.06.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , відмовившись від надання будь-яких пояснень із приводу обставин, що мали місце, та підпису протоколу. 
-4-
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 659070 від 27.06.2024 визнається таким, що складений відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 
Будь-які обставини, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначені й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події. 
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину. 
Твердження в апеляційній скарзі про те, що фабула обставин правопорушення, викладана у постанові, відрізняється від фабули, що викладена у протоколі в частині місця вчинення правопорушення, апеляційний суд визнає таким, що не спростовує факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України за обставин, викладених у протоколі. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що рапортом поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Ревкало Т. В. від 23.01.2025 (а. с. 63), яка склала щодо ОСОБА_1 протокол, усунуто неузгодженість щодо назви вулиці, на якій мала місце подія за участі ОСОБА_1 , а саме зазначено, що фактичне місце вчинення правопорушення мало місце по вул. Шкільній у с. Тячівка.
Із цих підстав, неспроможними апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що при повторному направленні матеріалів справи до суду не виконано вимоги постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2025, якою справу щодо ОСОБА_1 було повернуто до Тячівського РВП ГУ НП у Закарпатській області для належного оформлення.
З доданого до протоколу відеозапису вбачається, що транспортний засіб знаходився у кюветі, ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не заперечував результатів такого огляду, а також відмовився від підпису протоколу та інших складених щодо нього матеріалів.
У зв`язку з чим, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом.
Посилання сторони захисту на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.10.2024, яким скасовано потанову від 27.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд визнає таким, що не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та з`їзду у кювет. 
       Із цих підстав, надуманими та такими, що спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль був припаркований напроти будинку, в якому проживає батько дружини ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , від керування автомобілем ОСОБА_1 не відсторонявся. При цьому, апеляційний суд зазначає, що з відеозапису вбачається, що автомобіль знаходився у кюветі, а у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. 
-5-

Безпідставними та необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджено, що протокол був складений у присутності ОСОБА_1 , і що він відмовився від підпису протоколу та отримання його копії. При цьому, апеляційний суд зазначає, що адміністративні матеріали складались у присутності ОСОБА_1 , а з протоколу та інших складених щодо ОСОБА_1 матеріалів убачається, що останній відмовився від їх підпису та отримання копій, про що також свідчить і відеозапис з місця події. 
У зв`язку з тим, що під час проведення огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу застосовувалась відео фіксація, то відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП не беруться до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу не було залучено будь-яких свідків.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправомірно послався на пояснення працівника поліції ОСОБА_3 , якого викликав з власної ініціативи, перебравши на себе функцію збирання доказів, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. 
Із відеозапису вбачається, що, встановивши факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, працівники поліції при спілкуванні з водієм виявили в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та пред`явили водію вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, пройшов такий огляд за допомогою приладу «Драгер» та результат огляду показав 3,58 проміле. ОСОБА_1 не заперечував результат огляду, будь-якої незгоди з результатами огляду чи бажання пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не висловлював. 
Таким чином, відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Також апеляційний суд враховує те, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме – 3,58 проміле перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил 

-6-

дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що ОСОБА_1 та захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції не надано і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника-адвоката Кустря М. М. залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.02.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя