ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2025 р. 	Справа № 520/35080/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.04.25 по справі № 520/35080/24
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                          
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 12.12.2024 року щодо відмови в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); встановити судовий контроль у формі надання звіту Головним УПФУ в Харківській області щодо виконання рішення суду; звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); стягнути судові витрати з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2020. 03 грудня 2024 року позивач звернувся з заявою до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про виплату грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню та надав всі документи. 12 грудня 2024 року відповідач надав відповідь, в якій відмовив у виплаті грошової допомоги через те, що згідно довідки від 04.11.2024 № 04/11/024 на день права, тобто на 29.08.2020, для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 працював у закладі, що не відноситься до державної чи комунальної форми власності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 12.12.2024 року щодо відмови в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, грошова допомога надається особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону, працювали, в закладах та установах державної та комунальної, форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Згідно довідки від 04.11.2024 №04/11/024 на день права, тобто на 29.08.2020, для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 працював у закладі, що не відноситься до державної чи комунальної форми власності. У зв`язку із чим, відповідачем прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту, 7.1 "Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е - ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2020. 
03 грудня 2024 року позивач звернувся з заявою до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про виплату грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню та надав всі документи.
Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.12.2024 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки згідно довідки від 04.11.2024 № 04/11/024 на день права, тобто на 29.08.2020, для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 працював у закладі, що не відноситься до державної чи комунальної форми власності.
Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 46 Конституції України   визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.
Таким чином, оскільки Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV та Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Згідно статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Спірні правовідносини виникли з приводу встановлення наявності в позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Так, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191.
Згідно пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно п. 5-7 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а за змістом наведених норм законодавства прийшов до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з:
1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах;
2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також
3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Водночас, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Колегія суддів зазначає, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком. Верховний Суд зазначає, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Окрім того, Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а звернув увагу, що при виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV мають бути дотримані усі вищевказані умови.
Отже, право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.
Зазначений висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17.
З матеріалів справи встановлено, що позивачу призначено пенсію по віку, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, підставою відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, зазначеної пенсійним органом у рішенні від 12.12.2024, є те, що позивач працював у закладі, що не відноситься до державної чи комунальної форми власності. 
Оцінюючи правомірність такої відмови, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Як вже вказано судом, аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до Переліку № 909 до галузі охорони здоров`я відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Згідно примітки 2 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до примітки 3 до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Визначення поняття "заклад охорони здоров`я" міститься у статті 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" № 2108-XII від 19 листопада 1992 року, згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.
Даною статтею визначено й поняття медичної допомоги - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами та медичного обслуговування - діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб-підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов`язана з її наданням.
Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з пунктом 1 та пунктом 2 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 01.08.1983, встановлено, що позивач працював:
- 01.08.1983 (наказ №67 від 01.08.1983) по 30.07.1984 (наказ №65 від 02.07.1984) в Хмельницькій облдержлікарні для проходження інтернатури з педіатрії;
- 28.08.1984 (наказ №1227 від 28.08.1984) по 01.08.1987 (наказ №843 від 20.07.1987) в Новоушицькій районній лікарні на посаді дільничного лікаря-педіатра;
- 05.08.1987 (наказ №241-к від 03.08.1987) по 29.07.1988 (наказ №217-к від 26.07.1988) в Обухівській районній лікарні на посаді завідуючого дитячого відділення;
- 01.08.1988 (наказ №82/1к від 01.08.1988) по 01.09.1989 (наказ №62/1к від 01.09.1989) в Ірпінській міській центральній лікарні на посаді дільничного лікаря педіатра;
- 01.09.1989 (наказ №59 від 17.08.89) по 01.07.1999 (наказ №25-о від 1.07.99) зарахований в клінічну ординатуру за спеціальністю "педіатрія" в Інституті педіатрії, акушерства і гінекології;
- 02.07.1999 (наказ №157к від 02.07.99) по 01.04.2017 (наказ №42-ос від 28.03.2017) зарахований заступником головного лікаря з лікувально-профілактичної допомоги дітям Державній установі "Науковий центр радіаційної медицини Національної Академії медичних наук України";
- 02.08.2017 (наказ №80-к від 01.08.2017) по 15.01.2020 (наказ №213-к від 13.01.2020) в ТОВ "Боріс" на посаді лікаря-педіатра;
- 16.01.2020 (наказ №214-к від 13.01.2020) по 14.06.2021 (наказ №78 ок від 11.06.2021) в ТОВ "Боріс" на посаді лікаря-педіатра поліклінічного відділення для дітей;
- 01.07.2021 (наказ №2954-к від 18.06.2021) по теперішній час працює в ТОВ "Медичний центр "Добробут-Поліклініка" на посаді лікаря-педіатра поліклінічного відділення.
Відповідні довідки щодо підтвердження стажу позивача також були надані відповідачу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.12.2024 року щодо відмови в призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), як наслідок зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі № 520/35080/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.А. Калиновський    В.Б. Русанова