Справа № 991/6982/25
Провадження 1-кс/991/7051/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2025 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 
про скасування арешту майна
у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий опис судового провадження.
04.07.2025 до ВАКС надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 (далі-заявник) в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, для розгляду якого відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) і протоколу автоматизованого визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , яким призначено судовий розгляд на 08.07.2025.
2. Короткий виклад клопотання і позицій учасників судового провадження.
2.1. В клопотанні заявник просив «Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 від 16 червня 2025 року у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024 року у справі №991-5951/25 в частині заборони користуватися автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» з д.н.3. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 »,
що обґрунтовувалось зокрема таким: «На підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 від 13 травня 2025 року у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024 року, 12 червня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1, детективом Національного бюро Другого підрозділу детективів першого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , було проведено обшук.
Крім цього 12 червня 2025 року було проведено обшук та вилучення автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 дозвіл на проведення обшуку якого в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного сулу від 13 травня 2025 року у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024 року, не надано.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 від 16 червня 2025 року у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024 року, клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №52024000000000612 задоволено. Накладено арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон iPhone 14 S/N: НОМЕР_4 ІМЕН: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; грошові кошти у сумі 367 600 гривень та 24 950 доларів США; авто VOLKSWAGEN PASSAT з д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 .
У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Обставини, які б підтверджували підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна матеріали справи не містять, та матиме надмірні наслідки для нього та інших осіб.
Вважаю, що накладення арешту у цьому випадку є не співмірним з завданням
Звертаю увагу суду на те, що потерпілого у кримінальному провадженні немає, цивільний позов заявленим бути не може.
В порушення вимог статті 170 КПК України, арешт накладено без належного обґрунтування необхідності збереження речових доказів або забезпечення конфіскації.
Органом досудового розслідування не надано доказів, на підтвердження того, що майно (автомобіль) є предметом або знаряддям кримінального правопорушення, тобто має місце недоведеність причетності майна до злочину.
Майно належить добросовісному набувачу - арешт порушує права співвласника, який не є стороною кримінального провадження.
Ризики, на які посилається слідчий суддя є нічим не підтверджені»,
із доданим до клопотання таким: витягу з ЄРДР, ухвала ВАКС у справі №991/5951/25, ордер про надання правової допомоги і свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
2.2. В судове засідання представник власника майна (адвокат) ОСОБА_3 не прибув, надіславши заяву, де підтримав подане клопотання і просив таке задовольнити, та проводити судовий розгляд за його відсутності. Детектив НАБУ ОСОБА_6 , який входить до групи детективів у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024 та за клопотанням якого було накладено арешт, в судове засідання не прибув, подавши заяву, де не заперечував проти скасування арешту в частині заборони користування автомобілем, та просив здійснити судовий розгляд за його відсутності. Відповідно до частини 4 статті 107 КПК не здійснювалась повна фіксація такого за допомогою технічних засобів кримінального провадження.
3. Обґрунтування позиції суду.
3.1. Відповідно до статті 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із частиною 1 статті 131 КПК, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 статті 132 КПК визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
3.2. Відповідно до частини 1 статті 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті (тобто арешту майна з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 2 цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього кодексу.
Частиною 4 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 цієї статті (тобто арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини 1 статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Частиною 5 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини 2 цієї статті (тобто арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з частиною 10 статті 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 статті 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 4 статті 173 КПК, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Обмеження права власності на речові докази не буде свавільним та відповідатиме засаді законності із дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності особи лише у разі, якщо досягнення мети збереження речового доказу неможливо у інший спосіб, окрім як застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
3.2. Згідно із частиною 1 статті 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом . Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто учасники судового провадження, які подали клопотання про скасування арешту майна, повинні довести окрему або одночасну наявність фактів необґрунтованості накладення такого арешту та/ або відпадання подальшої потреби в його застосуванні.
3.3. Згідно з наявними матеріалами, суд встановив такі обставини:
12.06.2025 у кримінальному провадженні №52024000000000612 від 21.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 27/ частиною 2 статті 15/ частиною 4 статті 369 КК . а саме в підбуренні громадянина ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди в розмірі 30 000 доларів США начальнику управління Державної судової адміністрації України ОСОБА_8 , заступнику Голови Державної судової адміністрації України, який виконує обов`язки Голови Державної судової адміністрації України ОСОБА_9 , а також іншим особам за забезпечення призначення ОСОБА_7 на посаду заступника начальника територіального управління Державної судової адміністрації України однієї з областей України, проте цей злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 
12.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 13.05.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон iPhone 14 S/N: НОМЕР_4 IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 та грошові кошти у сумі 367 600 гривень та 24 950 доларів США.
12.06.2025 постановою детектива цей мобільний телефон та інформація, що на ньому міститься, визнано речовим доказом.
12.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 13.05.2025 проведено обшук автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN:  НОМЕР_2 , за результатами чого вилучено обшуку цей автомобіль, власником якого є ОСОБА_4 .
16.06.2025 ухвалою слідчого судді ВАКС ОСОБА_5 у справі №991/5951/25 накладено арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме на: - мобільний телефон iPhone 14 S/N: НОМЕР_4 IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 ; - грошові кошти у сумі 367 600 гривень та 24 950 доларів США; - авто VOLKSWAGEN PASSAT з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .
27.06.2025 адвокатом ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді ВАКС від 16.06.2025 у справі №991/5951/25 про накладення арешту на майно, розгляд якої призначено Апеляційною палатою (АП) ВАКС на 11.07.2025 о 13:00.
Відтак ухвала слідчого судді ВАКС від 16.06.2025 у справі №991/5951/25 не набрала законної сили, й наразі перебуває на стадії апеляційного оскарження в АП ВАКС.
КПК не передбачено повноважень слідчого судді щодо розгляду питання про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали, яка оскаржується в апеляційному порядку.
Відповідно до статті 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належить диспозитивність, зміст якої розкрито в статті 26 КПК, а саме, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що належить закрити судове провадження щодо поданого клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 131, 132, 170-174, 309, 369-372, 532 КПК суд
ПОСТАНОВИВ:
Закрити судове провадження щодо клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна.
Ухвала не підлягає оскарженню і набирає законної сили негайно після оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ________