Справа №592/6075/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Онайко Р. А.	
Номер провадження 33/816/15/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сергеєвої С.А., перекладача Дгебуадзе Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шудренко Т.О. на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що 30 квітня 2023 року о 11 год. 35 хв. в м. Суми по вул. Іллінська, в районі буд.7, він керував транспортним засобом Toyota Prius С, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від проходження даного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ», на який попередньо погодився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисника Шудренко Т.О., в інтересах ОСОБА_1   звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану постанову судді - скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що наявні в матеріалах справи письмові докази не давали судді підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винним за ч. 1 ст.130 КУпАП. 
На думку захисника, працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено безпідставно, з врахуванням того, що підставою для зупинення транспортного засобу під його керуванням стало, спочатку, нібито те, що він проїхав на заборонений сигнал світлофору, проте, постанова про накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення не була винесена, а суддя, посилаючись на законність підстав для зупинки транспортного засобу, цим обставинам оцінки не надав.
В подальшому, після зупинки автомобіля, працівник поліції став вказувати на те, що він має намір перевірити ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, ті ознаки що зазначені у протоколі - запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрови обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці у останнього були відсутні і не підтверджені об`єктивними доказами, а є лише суб`єктивною думкою працівника поліції і за відсутності підстав вважати, що він перебуває у такому стані, вимога поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння носила незаконний характер.
Крім того, як вказує апелянт, працівники поліції фактично не проводили огляду, а тільки вимагали, щоб ОСОБА_1 пройшов обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager, при цьому, від такого огляду останній не відмовився, оскільки не був в стані алкогольного сп`яніння, а прилад дав збій, і після цього йому було запропоновано прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 також погодився.  Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, як встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, предметом дослідження в медичному закладі можуть бути лише слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а якщо неможливо взяти вказані зразки біологічного середовища, то може використовуватися кров. В даному випадку ОСОБА_1 відмовився вимірювати тиск, який не є показником стану алкогольного сп`яніння, а від проходження огляду він не відмовлявся.
Як вказує апелянт, на вищезазначені обставини суддя суду при прийнятті оскаржуваного рішення  уваги не звернув, а тому, вважати постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.
Також, захисник вказує і на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив під час судового засідання відповідне клопотання, однак, суддя не дав йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Доповівши зміст оскаржуваного рішення судді суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сергеєву С.А. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги закону було дотримано не в повному обсязі.
Так, одним з доводів апелянта щодо постановлення суддею незаконного рішення є те, що ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив під час судового засідання відповідне клопотання, однак, суддя не дав йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що  відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вказаного клопотання, суддя суду першої інстанції виходив з того, що чинним КУпАП не передбачене право суду залучати захисника, а підстав для застосування аналогії з КПК України не вбачається, оскільки у даному провадженні відсутні визначені ст.52 КПК України обставини щодо обов`язкової участі адвоката у справі. Також, суддею було зазначено, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на отримання вторинної безоплатної правової допомоги врегульовано ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», в той же час ОСОБА_1 в судовому засідання, заявивши клопотання про призначення захисника, зауважував, що самостійно займатися його залученням не буде, що стало підставою для висновку про те, що останній затягує розгляду справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Таким чином, вказаною нормою Закону передбачено як право особи на юридичну допомогу, у тому числі на допомогу адвоката, якщо вона цього потребує, так і обв`язок судді вжити заходів для забезпечення можливості скористатися допомогою захисника, якщо така особа не може самостійно забезпечити собі захист, а не забезпечення особі можливості скористатися правами, передбаченими КУпАП, є порушенням права на захист.
При цьому, КУпАП дійсно передбачено, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинна здійснюватися таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені ст.277 КУпАП строки і не передбачено право суду залучати захисника.
Разом із тим, у питанні дотримання прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу слід передусім неухильно дотримуватись прецедентної практики Європейського суду з прав людини, висловленої у чисельних рішеннях Суду (справи «Озтюрк проти Німеччини», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Гурепка проти України» та інші), згідно з якою справи про адміністративні правопорушення, при наявності певних умов, повинні розглядатись за процедурою та з дотриманням процесуальних гарантій передбачених національним законодавством для кримінальних проваджень. 
Отже, у випадку відсутності відповідної норми КУпАП, яка регулює процедуру вирішення тих чи інших процесуальних питань, що виникають під час розгляду справи, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією, та міжнародні стандарти судочинства слід застосовувати чинні процесуальні норми кримінального процесуального законодавства за аналогією.
Також, апеляційний суд наголошує, що відповідно до існуючої практики ЄСПЛ, розгляд справ про адміністративні правопорушення підпадає під гарантії статті 6 Конвенції у кримінальній сфері. Наведене пояснюється як каральною природою положень КУпАП, так і суворістю адміністративних стягнень в окремих випадках, а саме, санкції за адміністративні правопорушення інколи є суворішими, ніж за кримінальні злочини, наприклад, штраф за ч. 1 ст. 130 КУпАП становить 17 000 грн., в той час, як за вчинення деяких кримінальних правопорушень передбачено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. 
У даному випадку, при відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відмовляючи у задоволенні клопотання останнього щодо залучення захисника з зазначених в оскаржуваній постанові підстав, суддя суду першої інстанції вищезазначених вимог не дотримався, чим допустив порушення права особи на захист, на що обґрунтовано посилається апелянт у поданій апеляційній скарзі.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що для висновку про те, що ОСОБА_1 у такий спосіб намагається затягти розгляд справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності, підстави були відсутні, з врахуванням того, у протоколі, складеному відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано про призначення справи до розгляду в Ковпаківському районному суді м. Суми на 15 травня 2023 року і в цей же день відбулося судове засідання з прийняттям суддею рішення, без жодного відкладення на іншу дату за клопотанням останнього.
Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про залучення захисника, суддею суду першої інстанції було порушено право останнього на захист, а тому, вважати оскаржувану постанову законною, підстави відсутні, і вказане судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом, нової постанови.
При прийнятті нової постанови апеляційний суд враховує наступне. 
Так, відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, відповідальність водіїв за цією нормою закону настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння врегульований, крім норм КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень Інструкції №1452/73, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У свою чергу, ознаками алкогольного сп`яніння є:
-запах алкоголю з порожнини рота;
-порушення координації рухів;
-порушення мови;
-виражене тремтіння пальців рук;
-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
-поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №046232 за те, що 30 квітня 2023 року о 11 год. 35 хв. в м. Суми по вул. Іллінська, в районі буд.7, він керував транспортним засобом Toyota Prius С, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від проходження даного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ», на який попередньо погодився.
При розгляді даної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується як вказаним протоколом, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так і іншими, зібраними у справі доказами, а саме, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 квітня 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, згідно якого огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився, ОСОБА_1 від підпису відмовився, розпискою ОСОБА_1 від 30 квітня 2023 року, згідно якої останній зобов`язується не керувати транспортним засобом.
Крім того, апеляційним судом було проглянуто і наявний в матеріалах справи відеозапис, який було долучено поліцейськими до складеного адміністративного матеріалу, на якому зафіксовано некоректне використання ОСОБА_1 приладу Drager, за допомогою якого працівники поліції намагались здійснити огляд останнього на місці зупинки транспортного засобу, його відмова від проходження такого огляду, доставлення останнього до найближчого закладу охорони здоров`я, де він, також відмовився вчиняти визначені лікарем дії щодо обстеження, а саме, виміряти артеріальний тиск.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і не викликають сумнів щодо належності та допустимості.
При цьому, посилання апелянта на те, що в даному випадку ОСОБА_1 відмовився вимірювати тиск, який не є показником стану алкогольного сп`яніння, а від проходження огляду останній не відмовлявся, не заслуговують на увагу, оскільки Розділом ІІІ вищезазначеної Інструкції встановлено порядок огляду у закладах охорони здоров`я, яким передбачено використання для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, відібрання зразків біологічного середовища, і у Додатку 2 до неї затверджена форма, яка передбачає послідовну процедуру огляду на стан сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що законом, також, не встановлено, що особа, яка погодилась на часткове проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, вважається такою, що такий огляд пройшла у повному обсязі. Наведені норми чітко передбачають обов`язок водія пройти огляд та визначають його порядок і не надають права водію його змінювати, право водія полягає лише у виборі проходження огляду - на місці зупинки транспортного засобу, чи у закладі охорони здоров`я.
Також, на спростування доводів апелянта, саме відеозаписом підтверджується те, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням, як було встановлено, ОСОБА_1 , їх підозра щодо перебування останнього у стані сп`яніння, за наявності виявлених ознак, виявили у нього ознаки сп`яніння, а саме, запаху алкоголю з порожнини рота, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці., пропозиція водієві пройти огляд на визначення такого стану як на місці зупинки транспортного засобу, так і медичному закладі, від чого останній відмовився.
Таким чином, у даній справі відсутні докази, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, з врахуванням того, що він як водій, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, а тому після скасування постанови судді суду першої інстанції, останнього слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, встановивши в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості накласти на останнього адміністративне стягнення, в межах санкції вказаних статей.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, якою встановлено строки накладення адміністративного стягнення, передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
З врахуванням того, що вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 30 квітня 2023 року, а апеляційний розгляд відбувся 11 липня 2025 року, тобто поза межами строків передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП, провадження у даній справі підлягає закриттю за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Шудренко Т.О. з задовольнити частково.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2023 року, якою ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.