П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/2681/25	

Перша інстанція суддя Ярощук В.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Крусяна А.В., Шевчук О.А.
при секретарі                                                   Ісмієвій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Центральному відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 75856519 від 18 лютого 2025 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року задоволено позов.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, оскільки положення ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачають, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
В даному випадку, за наслідком встановлення факту невиконання судового рішення, накладення штрафів на Військову частину НОМЕР_1 , державним виконавцем надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а як наслідок правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а як наслідок не підлягає задоволенню.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року, у справі № 400/36/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, 22 листопада 2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист по адміністративній справі № 400/36/22.
В свою чергу, 20 серпня 2024 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 75856519.
Крім того, головний державний виконавець відповідача склав 19 листопада 2024 року та 17 лютого 2025 року акти про встановлення факту невиконання без поважних причин боржником рішення у виконавчому провадженні про примусове виконання виконавчого листа № 400/36/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 22 листопада 2023 року. 
Між тим, 19 листопада 2024 року державний виконавець виніс постанову про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу, розміром 5100,00 грн, а 17 лютого 2025 року – постанову про накладення штрафу за повторне невиконання без поважних причин, розміром 10 200,00 грн, що підтверджується листом від 18 березня 2025 року № 1211/К-1333-02.2/1/02-31.
При цьому, головний державний виконавець надіслав до Відділення № 1 Миколаївського районного управління поліції повідомлення від 17 лютого 2025 року № 19008 про вчинення боржником кримінального правопорушення, в якому просив внести відомості про вчинення посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове слідство.
Крім того, 18 лютого 2025 року головний державний виконавець відповідача виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 75856519 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із правомірністю постанови про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Згідно ч. 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, згідно п. 11 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови державного виконавця від 18 лютого 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 75941032 на підставі положень п. 11 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, за наслідком аналізу зазначених норм матеріального права, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів.
При цьому, наступного робочого дня після закінчення зазначеного строку, державний виконавець повторно перевіряє виконання рішення боржником та у разі встановлення факту повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Вказані дії державного виконавця чітко визначено у вищевикладених нормах матеріального права та вони фактично були вчинені виконавцем у межах спірних правовідносин, що встановлено судом першої інстанції.
Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
В даному випадку, як зазначено судом першої інстанції, у постановах від 27 березня 2019 року, у справі № 750/9782/16-а, від 07 жовтня 2020 року, у справі № 461/6978/19, від 13 грудня 2021 року, у справі № 520/6495/2020, від 13 грудня 2022 року, у справі №340/5200/21, від 26 жовтня 2023 року, у справі № 420/1511/23, Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення.
При цьому, як встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем, окрім направлення Військовій частині НОМЕР_1 вимоги про надання підтверджуючих документів щодо виконання судового рішення та накладення на неї штрафів за невиконання рішення без поважних причин, не вчинив жодних інших дій, які б були спрямовані на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 у справі № 400/36/22.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Між тим, судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допущено, а наведені в скарзі відповідача доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

           Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
           Судді	  	А.В. Крусян    О.А. Шевчук