ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року 
м. Київ
справа № 580/10665/24
адміністративне провадження № К/990/18230/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді - Желтобрюх І.Л., 
суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Житомирської митниці на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (судді: Кобаль М.І., Бужак Н.П., Черпак Ю.К.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Партнер» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Партнер» (далі - ТОВ «Авто Партнер», позивач) звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 15 жовтня 2024 року № UA101000/2024/000397/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2024/007616.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Житомирської митниці про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, визнавши поважними причини пропуску строку та поновивши йому строк на апеляційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року.
В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на те, що апеляційним судом безпідставно не враховано поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Наголошує на тому, що після повернення апеляційної скарги, поданої вперше, Житомирською митницею протягом розумних строків вчинено усі можливі дії пов`язані із повторною подачею апеляційної скарги, при цьому відсутність кошторисних призначень перешкоджало оплату судового збору за подання апеляційної скарги митницею в установлений строк.
За таких обставин, на переконання скаржника, він не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а наведені підстави для поновлення такого строку є неповажними.
Аналізуючи правомірність висновків суду апеляційної інстанції колегія суддів виходить з такого.
Положеннями частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України 
(далі - КАС України) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин першої та другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження, прийняття апеляційної скарги можливе лише у випадку наявності поважних причин, підтверджених належними доказами.
Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було об`єктивної можливості. 
Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено                30 грудня 2024 року, а згідно наявної в матеріалах справи довідки про доставку документа в електронному вигляді через систему «Електронний суд» відповідач отримав його 30 грудня    2024 року.
Вперше апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції відповідачем була подана 29 січня 2025 року, однак в подальшому ухвалою від 31 січня 2025 року була залишена без руху у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору. Апелянту було запропоновано виправити недоліки апеляційної скарги та у визначений судом строк надати докази сплати судового збору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2025 року відмовлено Житомирській митниці у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу заявнику.
Вдруге з апеляційною скаргою Житомирська митниця звернулась до суду апеляційної інстанції  10 березня 2025 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року залишено без руху апеляційну скаргу відповідача та надано строк на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку із зазначенням інших підстав для його  поновлення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Житомирської митниці про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача.
Слід зазначити, що відсутність фінансування Житомирської митниці, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість виконання останньою вимог КАС України щодо оформлення апеляційної скарги, і, як наслідок, не є поважною підставою для поновлення строку звернення з апеляційною скаргою.
Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. 
Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.
Відтак, органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.
Право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Питання поновлення строку на оскарження судових рішень вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. 
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, Житомирська митниця, як при неодноразовому поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказала підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.
Оцінюючи доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає, що такі ж доводи відповідач наводив в апеляційній скарзі і вони були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права при вирішенні судом цього питання, у касаційній скарзі не наведено і не доведено.
Отже, враховуючи, що в даному випадку скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, - суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі                № 580/10665/24 залишити без змін, а касаційну скаргу Житомирської митниці, - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не оскаржується.
     
Головуюча суддя                                                                                      І.Л. Желтобрюх
 
Судді:                                                                                                                О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська