УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/5168/24 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Категорія 83 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2025 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Павицької Т.М.,
з участю секретаря 
судового засідання         Смоляра А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 278/5168/24 за позовом представника ОСОБА_1  – адвоката Козлова Андрія Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю  «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю  «Фінансова компанія «Він Фінанс», треті особи: Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович, про скасування арешту з нерухомого майна, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Козлова Андрія Івановича  на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мокрецького В.І. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Козлов А. І. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати (виключити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження: 8529935 (спеціальний розділ) від 28 січня 2015 року щодо арешту нерухомого майна, заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 , що був зареєстрований Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н від 27 січня 2015 року.
Позов мотивувався тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки з кадастровим номером 1822082000:02:001:1635, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за вище зазначеною адресою.
23 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. заяву прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після її померлого батька. В цей же день приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №267/2021.
В ході оформлення своїх спадкових прав на вищезазначене нерухоме майно було встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про обтяження: 8529935 (спеціальний розділ) від 28 січня 2015 року, згідно якого Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2 .
Представник зазначав, що у матеріалах спадкової справи №267/2021 є претензія кредитора до спадкоємців боржника від 14 липня 2023 року №23/1407, яка була пред`явлена ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», у порядку визначеному статтею 1221 ЦК України.
У ході виконання даного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно (номер запису про обтяження 8529935, зареєстрований 28 січня 2015 року) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № б/н від 27 січня 2015 року.
23 січня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі пункту 4 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Підстави завершення даного виконавчого провадження не передбачають зняття арешту з майна боржника.
Вказував, що виконавче провадження в ході якого було накладено арешт завершене. Таким чином, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаного вище запису про обтяження позбавляють ОСОБА_1 можливості набувати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті її батька.
27 лютого 2025 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» (надалі ТзОВ «Він Фінанс», Товариство) було подану до суду заяву про закриття провадження у справі із тих підстав, що у провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 296/2185/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття обтяження та заборони відчуження майна спірного спадкового майна. 
За наслідками розгляду вище зазначеної справи місцевим судом 15 серпня 2023 року ухвалено рішення, що набрало законної сили. 
Предмет позову в цивільній справі № 296/2185/23 є тотожним предмету позову в цій цивільній справі. 
Ураховуючи викладене, представник ТзОВ «Він Фінанс» просив закрити провадження у цій справі.
Ухвалою Житомирського районного суду від 15 квітня 2025 року провадження закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Козлов А.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зазначав, що дійсно у провадженні місцевого суду перебувала цивільна справа №296/2185/22, у якій предметом позову ОСОБА_1 було зобов`язання Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти обтяження та заборону відчуження будь-якого майна, яке належало ОСОБА_2 в межах суми боргу, що було накладено в ході виконавчого провадження №37815139.
Предметом його позову в інтересах ОСОБА_1 у справі №278/5168/24 є скасування (виключення) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження: 8529935 (спеціальний розділ) від 28 січня 2015 року щодо арешту нерухомого майна, заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 , що був зареєстрований Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н від 27 січня 2015 року.
Сторони у наведених цивільних справах не є тотожними. Матеріально-правові вимоги предметів цих позовів не є аналогічними.
Підставою пред`явлення ОСОБА_1 позовів є те, що під час оформлення своїх спадкових прав щодо майна її померлого батька ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є обтяження, яке позбавляє її можливості набути право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Від представника позивача – адвоката Козлова А.І. надійшла заява до апеляційного суду про підтримання поданої ним апеляційної скарги, і розгляд справи без його участі.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі № 278/5168/24, суд першої інстанції виходив з того, що з приводу даного спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав вже є рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2023 року в цивільній справі № 296/2185/23, яке набрало законної сили.
Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду, мотивуючи наступним.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що згідно уточненої позовної заяви, пред`явленої в межах цивільної справи № 296/2185/23, предметом її розгляду було вирішення питання стосовно зобов`язання Корольовоського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі зняти обтяження та заборону відчуження будь-якого майна, яке належало ОСОБА_2 в межах суми боргу, виконавче провадження № 37815139, номер запису 8529935 від 28 січня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту. В обґрунтування цього позову ОСОБА_1 повідомляла, що із ухвали Корольовського районного суду міста Житомира від 05 лютого 2020 року вона дізналася, що відносно її батька на підставі виконавчого листа Корольовського районного суду міста Житомира № 2-2567/12 відкрито виконавче провадження, у якому відбулася заміна сторони стягувача щодо зобов`язань ОСОБА_2 . Позивачка зверталася із відповідними запитами до Корольовського відділу державної виконавчої служби, у відповідь на які їй було повідомлено, що відносно її батька ОСОБА_2 дійсно на виконанні перебувало виконавче провадження № 37815139, однак відповідною постановою державного виконавця від 23 січня 2020 року виконавчий документ повернений стягувачу. За таких обставин, у відділі на виконанні взагалі відсутні відкриті виконавчі провадження, проте арешт на майно ОСОБА_2 , накладений у межах зазначеного виконавчого провадження, не знятий. Позивачка є спадкоємицею ОСОБА_2 , а тому просила суд зняти відповідні обтяження із майна її померлого батька.
Позов у справі №278/5168/24 представником ОСОБА_1 – адвокатом Козловим А.І. заявлено до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
15 серпня 2023 року за наслідками розгляду цивільної справи № 296/2185/23 Житомирським районним судом Житомирської області ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 140-141).
Як убачається з вище зазначеного судового рішення від 15 серпня 2023 року у справі №296/2185/23, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що позивачем не наведено обставини, які б свідчили про порушення її прав відповідачами і не підтверджено наявність правових підстав зняття арешту з майна накладеного у рамках виконавчих проваджень. Зняття арешту із заявленого майна позбавить можливості кредиторів задовольнити наявні і не виконані вимоги. 
Зазначене рішення набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку 15 вересня 2023 року.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі №320/9224/17(провадження№ 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказано, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Колегія суддів, погоджується із висновком місцевого суду, що ОСОБА_1 виступає як спадкоємиця ОСОБА_2 щодо майна на яке існує обтяження у вигляді арешту, накладеного в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2012 року в цивільній справі № 2-2567/12. 
В обох справах ОСОБА_1 просить суд скасувати такий арешт, мотивуючи тим, що його існування позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права щодо майна спадкодавця.
Зазначення представником позивача у позовній заяві по справі №278/5168/24 Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі в якості третьої особи (у справі №296/2185/2 – відповідач), а також відповідачами: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (у справі №296/2185/2 – відповідач) і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія, правонаступник ТОВ «Він Фінанс», не вплинуло і не змінило обгрунтування представником позовних вимог і не змінило предмет позову, який є фактично ідентичним у вказаних цивільних справах.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі №278/5168/24 на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.  
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно і повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.
За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
Керуючись статтями 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Козлова Андрія Івановича залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її  ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складання повного судового рішення.

Головуючий Судді