ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 607/9837/23
Провадження № 22-ц/820/1329/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/9837/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником – адвокатом Тришаком Олегом Григоровичем, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, та зустрічним позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :        
У червні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання права власності на частину житлового будинку.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що відповідно до довідки від 16 серпня 2022 року № 1046, виданої Великогаївською сільською радою, житловий будинок на АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були:
ОСОБА_4 , 1931 року народження, чоловік, голова двору;
ОСОБА_5 , 1931 року народження, дружина;
ОСОБА_6 , 1960 року народження, син;
ОСОБА_7 , 1963 року народження, невістка;
ОСОБА_8 , 1982 року народження, внучка;
ОСОБА_1 1991 року народження, внучка.
Оскільки всі перелічені особи були членами колгоспного двору, тому відповідно до статті 120 ЦК Української РСР кожному із них належала частка в колгоспному дворі в розмірі 1/6 або ж 6/36.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 . Спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дочки). Кожен з них успадкував частку спірного житлового будинку в розмірі 2/36.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Спадкоємцями після її смерті був чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_3 . Наявний після її смерті заповіт стосувався виключно земельної ділянки, а тому частка члена колгоспного двору ОСОБА_5 успадкувалася сином ОСОБА_6 в розмірі 3/36 та дочкою ОСОБА_3 в розмірі 3/36. Чоловік ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачів ОСОБА_6 спадкоємицею за заповітом після його смерті була його дочка ОСОБА_2 . Розмір частки, яку вона спадкувала, становив 11/36, з яких: 6/36 - його власна частка як члена колгоспного двору, 2/36 частки успадковано ним після смерті дружини, 3/36 частки успадковано після смерті матері. Батько ОСОБА_6 – ОСОБА_4 від обов`язкової частки відмовився.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . 
Спадкоємицею за заповітом після його смерті є його дочка ОСОБА_3 . Розмір частки, яку вона спадкує, відповідає частці члена колгоспного двору, яка становить 6/36. Зазначене також підтверджується постановами про відмову у вчинені нотаріальних дій № 982/02-31 від 16 травня 2023 року та №981/02-31 від 16 травня 2023 року.
На думку позивачів, станом на час звернення до суду з цим позовом ОСОБА_2 має право на отримання у власність в порядку спадкування 13/36 частки у спірному житловому будинку, з яких 11/36 спадкуються нею після смерті батька ОСОБА_6 , та 2/36 – після смерті матері ОСОБА_7 .
В свою чергу ОСОБА_1 має право на отримання у власність в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_7 2/36 частки у спірному житловому будинку, ще 9/36 частки спірного житлового будинку переходять у власність ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_4 . Решта, 12/36 частки, є власністю позивачів як членів колгоспного двору, тобто по 6/36 кожній підлягають державній реєстрації в порядку статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд:
- визнати за ОСОБА_2 право власності на 13/36 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 129,7 кв. м, житловою площею 68,6 кв. м, з яких 11/36 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 та 2/36 – після смерті матері ОСОБА_7 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/36 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 129,7 кв. м, житловою площею 68,6 кв.м в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 
04 липня 2023 року третя особа ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права на майно в порядку спадкування.
В обґрунтування зустрічних вимог зазначає, що 27 жовтня 1965 року між ОСОБА_9 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, нотаріально посвідчений нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори (далі – Гусятинська ДНК) Дем`янчук В.Д., за яким ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_4 купив житловий будинок з надвірними будівлями в с. Великі Гаї Теребовлянського району, і записаний в подвірних господарських книгах сільради під №78. Цей будинок було куплено за суму 3 000 карбованців, які ОСОБА_9 отримав повністю ще до підписання договору. Саме за вказаним договором купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в Великі Гаї, Теребовлянського району, перейшов у власність ОСОБА_10 ..
Зазначала, що ОСОБА_4 набув у власність спірний житловий будинок з надвірними будівлями за рік до вступу в колгосп.
29 травня 2018 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Скочеляс І. О., за яким усе майно, яке належало йому на праві приватної власності, він заповів ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер.
Державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори (далі – Тернопільська РДНК) Темніковою Л.Г. ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2499 га, кадастровий номер: 6125281700:02:001:1499, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,52 га, які розташовані в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області.
Постановою від 26 червня 2023 року № 1231/02-31 державного нотаріуса Тернопільської РДНК Осадчук В.Ю. відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з виявленими під час розгляду нотаріусом документів розбіжностями в інформації, яка стосується права власності на вказаний будинок.
Крім того зазначає, що позивачки за первісним позовом звернулися до суду з позовною заявою, посилаючись тільки на довідку № 1046 від 16 серпня 2022 року, видану Великогаївською сільською радою, якою житловий будинок АДРЕСА_1 віднесено до суспільної групи «колгоспний двір». Натомість належні та допустимі докази того, що вказаний житловий будинок відноситься до вказаної суспільної групи, а саме відомості із погосподарської книги, відсутні.
Договір купівлі-продажу, посвідчений Гусятинською ДНК 27 жовтня 1965 року за реєстровим № 742 є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнано та не скасовано.
Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
Зустрічний позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
       Постановою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Бабій Н.І. задоволено частково.
Постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання права на майно в порядку спадкування – скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року залишено без змін.
В даній постанові Верховний Суд визнав правильними висновками судів першої і апеляційної інстанцій, що матеріали справи не містять доказів на підставі яких документів будинок, придбаний ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу до його вступу у колгосп, був переведений до суспільної групи «колгоспний двір», набуття ОСОБА_4 спірного домоволодіння у власність на підставі договору купівлі-продажу спростовує твердження позивачів за первісним позовом про належність вказаного нерухомого майна до суспільної групи «колгоспний двір», на момент придбання спірного будинковолодіння ОСОБА_4 перебував у шлюбі із ОСОБА_5 , що відповідно до статті 101 ЦК УРСР дає підстави вважати, що спірний житловий будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому, оскільки ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 на момент набуття спірного майна у власність не відносились до працюючих членів колгоспу, спірне господарство не набуло статусу колгоспного двору.
В той же час Верховний Суд вказав, що, відмовляючи у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що спірний житловий будинок належав подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, а також з наявності заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 а суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку, не звернув увагу на те, що положення статті 1223 ЦК України щодо права  ОСОБА_3  на спадкування за заповітом стосується спадкового майна, яке належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, яким серед іншого є лише 1/2 частини спірного житлового будинку. Натомість інша 1/2 частини вказаного житлового будинку не охоплена заповітом, оскільки після смерті ОСОБА_5 .  ОСОБА_4  відмовився від прийняття спадщини. За таких обставин, спадкування щодо належної ОСОБА_5 частини житлового будинку має відбуватися відповідно до загальних положень книги шостої ЦК України щодо спадкування за законом особами, визначеними у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Однак, встановивши наявність у ОСОБА_3 права на спадкування за заповітом 1/2 частини спірного будинку за заповітом, суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо іншої частини нерухомого майна, що не охоплене заповітом, складеним ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , не врахував, що за наслідками розгляду справи щодо одного і того ж об`єкта нерухомого майна не вирішеним залишилось питання щодо кола спадкоємців, а також їх прав на 1/2 частки спадкового майна і вирішення спору у такий спосіб фактично створить ситуацію правової невизначеності щодо статусу 1/2 частини житлового будинку, належного за життя  ОСОБА_5 та неможливість спадкоємців захистити свої права у подальшому.
Позивач за зустрічним позовом вищевказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання за нею права на частину спірного будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 не оскаржила та з такими висновками судів погодилась. 
Таким чином в апеляційному порядку рішення суду переглядається лише в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав.
Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення  є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 27 жовтня 1965 року ОСОБА_4 купив у ОСОБА_9 належний йому будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Великі Гаї Теребовлянського району. Договір купівлі-продажу посвідчений нотаріусом Гусятинської ДНК Дем`янчук В. Д. та зареєстровано за реєстром № 742 (т. 1, а. с. 52-54).
Відповідно до заключення про реєстрацію будинку, виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 10 травня 1988 року, будинок на АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності за колгоспним двором, голова - ОСОБА_4 .
На момент придбання майна ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 .
Відповідно до трудової книжки колгоспника №  НОМЕР_1 ОСОБА_4 вступив в члени колгоспу в 1966 році .
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Великі Гаї.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Великі Гаї.
Відповідно до заповіту, посвідченого 04 жовтня 2016 року секретарем Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Скочеляс І. О., ОСОБА_6 , який мешкав у АДРЕСА_1 , заповів своїй дочці ОСОБА_2 все майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось і в чому б не полягало.
Відповідно до заповіту, посвідченого 29 травня 2018 року секретарем Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Скочеляс І. О., ОСОБА_4 , який мешкав у АДРЕСА_1 , належний йому на праві приватної власності жилий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , присадибну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва прощею 1,52 га, розташовані на землях Великогаївської сільської ради, заповів ОСОБА_3 , 1958 року народження.
За змістом листа № 1064 від 20 вересня 2022 року Великогаївської сільської ради відповідно до погосподарської книги Великогаївської сільської ради ОСОБА_5 була зареєстрована на час своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . На час її смерті разом із нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 . 
ОСОБА_6 був зареєстрований на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . На час його смерті разом із ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки № 1045 від 16 серпня 2022 року, виданої Великогаївською сільською радою, ОСОБА_4 , 1930 року народження, був зареєстрований і проживав на АДРЕСА_1 . Помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та на день смерті разом із ним зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – внучки.
Постановою № 981 від 16 травня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії Тернопільської РДНК відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_6 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа.
Постановою № 982/02-31 від 16 травня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії Тернопільської РДНК було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа.
07 червня 2023 року державним нотаріусом Тернопільської ДНК Темніковою Л.Г. видано ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-573, на земельну ділянку площею 0,2499 га, що розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, і належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 .
Відповідно до постанови №1231/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії Тернопільської РДНК від 26 червня 2023 року, ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа.
Згідно з відповіддю Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2023 року житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Гусятинською ДНК 27 жовтня 1965 року за реєстровим № 742 та записано в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 711.
Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленого 18 квітня 2023 року на замовлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , рік спорудження/реконструкції житлового будинку: 1958-1989 роки.
Відповідно до висновку про вартість майна - житлового будинку, загальною прощею 129,7 кв. м, житловою площею 68,6 кв. м, вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 194 550 грн без ПДВ.
       Судовими рішеннями, які набрали законної сили, у даній справі встановлено, що спірний житловий будинок належав подружжю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності в рівних частинах, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 на момент набуття спірного майна у власність не відносились до працюючих членів колгоспу, а тому спірне господарство не набуло статусу колгоспного двору.
В зв`язку з цим, за положеннями статті 1223 ЦК України ОСОБА_3 має право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 лише на 1/2 частини спірного житлового будинку, належної саме ОСОБА_4 . Інша 1/2 частини вказаного житлового будинку, належна ОСОБА_5 , не охоплена заповітом і спадкування має відбуватися відповідно до загальних положень книги шостої ЦК України щодо спадкування за законом особами, визначеними у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 278/657/18
(провадження № 61-1327св19) Верховний Суд виснував, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частин першої та другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно з статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 щодо належної їй частки у спірному будинку є ОСОБА_4 (чоловік), ОСОБА_6 (син) та ОСОБА_3 (дочка).
На час смерті ОСОБА_5 було зареєстровані місце проживання і з нею проживали: її чоловік ОСОБА_4 , сина ОСОБА_6 , онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері – ОСОБА_5 шляхом подання відповідної заяви нотаріусу.
Отже у відповідності до норм ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді частини житлового будинку по АДРЕСА_1 прийняли її чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 .. 
Таким чином спадкоємцями щодо майна померлої ОСОБА_5 у вигляді частини будинку житлового будинку по АДРЕСА_1 є її дочка ОСОБА_3 в частині 1/3 будинку та син ОСОБА_6 , в частині 1/6 частини будинку.
ОСОБА_6 - син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , його спадкоємцем за заповітом була лише ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, та як спадкоємець за законом, що має обов`язкову частку в спадщину, батько ОСОБА_6 – ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 . 
Отже за таких обставин позивач ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , однак позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на вказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок.
З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що за позивачем ОСОБА_2 слід визнати право власності на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .
При цьому колегія суддів вважає, що з врахуванням позовних вимог суд не виходить за їх межі, оскільки предметом спору є житловий будинок по АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_2 фактично вважає, що їй належить даний житловий будинок в певній частці як в порядку спадкування, так і в порядку норм законодавства про колгоспний двір, однак помиляється щодо підстав набуття нею права власності на частину даного будинку.
При цьому Верховний Суд в постанові від 09 квітня 2025 року в даній справі фактично вказав, що за наслідками розгляду справи щодо одного і того ж об`єкта нерухомого майна не вирішеним залишиться питання щодо прав спадкоємців - позивачів, а невирішення спору щодо іншої частини спірного будинку створить ситуацію правової невизначеності щодо статусу 1/2 частини житлового будинку, належного за життя ОСОБА_5 та неможливість спадкоємців захистити свої права у подальшому.
Крім цього згідно з принципом «jura novit curia» суд знає право, тому що саме суд повинен дати правильну юридичну кваліфікацію фактичним обставинам, навіть якщо сторона на цю норму права не посилається. (Правова позиція Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2022 року в справі № 522/10241/19).
З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року, в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.
Що стосується частки ОСОБА_3 на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_5 , то, оскільки зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на весь спірний житловий будинок як спадщину після смерті ОСОБА_4 задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку даного житлового будинку, в решті позову відмовлено і дане рішення в цій частині набрало законної сили після перегляду Верховним Судом, то апеляційний суд на даній стадії розгляду справи не може визнавати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будинку, що належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 не позбавлена можливості оформити свої спадкові права шляхом реєстрації за нею права власності на вищевказану частину будинку у встановленому законом нотаріальному порядку або звернутись до суду з відповідним позовом. При цьому як видно з ухвали Тернопільского міськрайонного суду від 31.07.2024 року відкрито провадження за позивом ОСОБА_3 про визнання за нею права на 2/6 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_5 ,
Крім того в ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 заявив суду клопотання про відмову ОСОБА_1 від її позовних вимог та просив закрити провадження в справі в частині позову ОСОБА_1 , зазначивши, що має відповідні повноваження від позивача ОСОБА_1 та обізнаний про процесуальні наслідки відмови від позову.
Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони – укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.
Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Заява представника позивача ОСОБА_1 про відмову від її позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, а тому колегія суддів вважає, що заяву представника позивача ОСОБА_1 про відмову ОСОБА_1 від її позову про визнання за нею права власності на 2/36 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , слід задовольнити. 
З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/36 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 за нею, слід визнати нечинним та закрити в цій частині позову ОСОБА_1 провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 268, 373, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником – адвокатом Тришаком Олегом Григоровичем задовольнити частково.
Прийняти відмову ОСОБА_1 від її позову про визнання за нею права власності на 2/36 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/36 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування визнати нечинним.
Провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/36 частини житлового будинку в порядку спадкування закрити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 31 липня 2025 року.

        Судді                                         А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова