УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 650/3499/25
провадження № 61-9492ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт» на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 червня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чиркіна Людмила Юріївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
У 2025 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ютс-Агропродукт», ТОВ «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі.
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі, роз`яснено учасникам справи право на подачу відзиву та оскарження ухвали в частині недотримання правил підсудності.
19 червня 2025 року ТОВ «Ютс-Агропродукт» через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі з підстав порушення територіальної підсудності.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 23 червня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Ютс-Агропродукт» на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 червня 2025 року повернуто скаржнику.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України не передбачено можливість апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі. Тому відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції. Колегія суддів роз`яснила скаржнику, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
23 липня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» ТОВ «Ютс-Агропродукт»подало до Верховного Суду касаційну скаргу.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги, оскільки оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Хоча ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження не входить до переліку ухвал, зазначених у частині першій статті 353 ЦПК України, але відповідно до пункту 7 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Тобто, в межах повноважень апеляційного суду відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Ютс-Агропродукт» на ухвалу про відкриття провадження у справі та скасувати оскаржувану ухвалу.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів. 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). 
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Отже, у частині першій статті 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження 
№ 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 753/7178/19 вказано, що «08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Цим законом було виключено пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яким було передбачено право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушення правил підсудності. 20 серпня 2020 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2019 року, вважаючи, що вказане судове рішення було ухвалено з порушенням правил підсудності. Згідно з частиною першою статті 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) ухвали щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності немає у переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 20 серпня 2020 року, тобто після внесення змін до ЦПК України, подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, яка відсутня у переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню». 
Оскільки ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги ТОВ «Ютс-Агропродукт».
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Ютс-Агропродукт» на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 23 червня 2025 року у справі № 650/3499/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     Є. В. Краснощоков
                                                                                              
Д. А. Гудима
 
П. І. Пархоменко