ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року 
м. Київ
справа №640/17836/22
адміністративне провадження № К/990/472/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Бевзенка В.М., Кравчука В.М., 
розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 (колегія суддів у складі: судді-доповідача Костюк Л.О., суддів Бужак Н.П., Кобаль   М.І.) у справі №640/17836/22 за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Компанія "Маліеро Лімітед", Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕНТ УМБ" про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.
I. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. У жовтні 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до Міністерства юстиції України, треті особи: Компанія "Маліеро Лімітед", Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕНТ УМБ", шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 30.09.2022 №4178/5 в частині пункту 3, яким анульовано заявнику доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та пункту 6, яким покладено виконання пункту 3 наказу на Державне підприємство "Національні інформаційні системи".
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 19.10.2022 заяву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнив частково. Вжив заходи забезпечення позову, зупинив дію пункту 3 наказу Міністерства юстиції України від 30.09.2022 №4178/5. В іншій частині заяви відмовив.
3. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
4. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.11.2023 апеляційну скаргу залишив без руху з підстав пропущення апелянтом строку на апеляційне оскарження, а підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, наведені відповідачем визнано неповажними. Також апелянтом не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. Судом апеляційної інстанції встановлено Міністерству юстиції України строк для усунення недоліків апеляційної скарги у термін протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання до суду квитанції про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку подання апеляційної скарги. 
Суд зазначив, що ухвалу суду першої інстанції прийнято 19.10.2022, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 08.11.2022. Проте апеляційну скаргу направлено до суду апеляційної інстанції 20.06.2023, поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку. При цьому апелянтом всупереч приписів статті 296 КАС України до апеляційної скарги не надано доказів, що підтверджують отримання копії судового рішення, та не було надано доказів, які підтверджують сплату судового збору.
5. На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2023 апелянтом було надано клопотання про продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги. В цьому клопотанні апелянт зазначив, що згідно з випискою з рахунку за 22.11.2024 та 29.11.2024 Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції   (м.   Київ) на рахунку КЕКВ/ККК 2800 у відповідача відсутні кошти для сплати судового збору. Окрім того, щодо причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою зазначає про те, що в країні наразі оголошено воєнний стан згідно Указу Президента від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 зі змінами і доповненнями внесеними Указами Президента від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану до 21.11.2022. По території міста Києва протягом 2024 року збройними формуваннями країни агресора завдаються масовані авіаційні і ракетні удари, внаслідок чого в м. Києві та Київській області регулярно оголошуються повітряні тривоги, під час яких працівники перебувають в укриттях та не здатні виконувати свої посадові обов`язки.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.12.2024 відмовив у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, відмовив Міністерству юстиції України у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2022, відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2022.
7. Відмовляючи відповідачу у відкритті апеляційного провадження за його скаргою, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником у встановлений судом строк не було усунуто недоліки апеляційної скарги, яку було залишено без руху. Суд апеляційної інстанції зазначив, що апелянтом не додано доказів сплати судового збору та не подано до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтованими причинами такого пропуску. Наведені причини щодо воєнного стану в країні, який перешкоджає виконувати функціональні обов`язки апелянта не є поважними, оскільки жодних аргументів, яким чином запровадження воєнного стану перешкодило апелянту, який знаходиться у місті Києві (не входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75) реалізувати своє право на апеляційне оскарження.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
8. Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанцій про відмову у відкритті апеляційного провадження, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі №640/17836/22 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
9. Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на частину третю статті   328   КАС України, якою передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
10. Також скаржник посилається на положення абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
11. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми процесуального права щодо застосування положень КАС України в частині відмови у відкритті апеляційного провадження.
12. Скаржник доводить, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції ним була подана у межах строку, встановленого КАС України. 
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
14. Частиною першою статті 293 КАС України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
15. Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ували) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. 
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
16. Згідно з частинами п`ятою - сьомою статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. 
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 годин, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє. 
17. Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Цією нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. 
Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне  оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.  
18. Судом апеляційної інстанції установлено, що ухвалу суду першої інстанції постановлено 19.10.2022, останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції було 08.11.2022. Однак відповідачем апеляційну скаргу подано 20.06.2023, тобто поза межами процесуального строку, встановленого КАС України.  
19. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.11.2023, залишаючи апеляційну скаргу без руху, надав відповідачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги у термін протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання до суду квитанції про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку подання апеляційної скарги.
20. 02.12.2024 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшло клопотання, в якому апелянт просить продовжити строк на усунення недоліків апеляційної скарги для сплати судового збору та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. 
В обґрунтування зазначеного клопотання, апелянт посилається на відсутність коштів на сплату судового збору та тривалу процедуру щодо його сплати, а для реалізації виконання вимог ухвали суду апелянту необхідно більше часу, а ніж йому було надано для усунення недоліків. 
На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає про введення на території України воєнного стану, що унеможливило своєчасно подати апеляційну скаргу.
21. Щодо клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, сплати судового збору, колегія суддів зазначає про наступне.
22. В обґрунтування зазначеного клопотання, апелянт посилається на відсутність коштів на сплату судового збору та тривалу процедуру щодо його сплати, а для реалізації виконання вимог ухвали суду апелянту необхідно більше часу, а ніж йому було надано для усунення недоліків. Такі доводи апелянта судова колегія вважає безпідставними та необґрунтованими.
23. Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.
24. За правилами частин першої, третьої, шостої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи за ініціативою суду.
Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк.
Про продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.
25. Відповідно до частини третьої статті 2 цього Кодексу одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
26. Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
27. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
28. Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).
У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, визначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
29. Таким чином, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про поновлення чи продовження строку, встановленого законом або судом.
30. Ураховуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для продовження апелянту строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
31. Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
32. Положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є імперативними та зобов`язують суд у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.
33. Верховний Суд у постанові від 25.04.2024 у справі №640/16820/21 за результатами аналізу статті 295 КАС України дійшов висновку, що за загальним правилом строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня проголошення судового рішення або з дня складення повного судового рішення. Частина друга цієї статті надає право учаснику для поновлення строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційну скаргу подано в межах встановленого строку з дня вручення копії судового рішення. Тобто навіть у разі, якщо апеляційна скарга подана в межах встановленого строку з дня отримання рішення копії судового рішення, але після спливу такого строку від дня його проголошення або складення повного судового рішення, строк на апеляційне оскарження є пропущеним, але КАС України презюмує право на його поновлення. 
34. Питання процесуальних наслідків невиконання апелянтом передбаченого частиною другою статті 295 КАС України обов`язку із подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження також вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. У постановах від 11.04.2024 у справі №540/4229/20, від 04.07.2024 у справі №160/14527/23 Верховний Суд вказав, що частина друга статті 295 КАС України чітко встановлює момент початку відліку строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, повний текст якого був складений поза межами судового засідання, а саме - день складення судового рішення. Момент фактичного отримання сторонами повного тексту рішення суду першої інстанції є обставиною, що наділяє таких осіб правом на поновлення строку апеляційного оскарження такого рішення у разі звернення до апеляційного суду поза межами тридцяти днів з дня складення його повного тексту. При цьому, реалізація передбаченого частиною другою статті 295 КАС України права на поновлення строку на звернення до суду апеляційної інстанції не можлива без подання апелянтом відповідної заяви про поновлення пропущеного строку.
35. Разом з тим частина друга статті 44 КАС України зобов`язує учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, зацікавлена у поданні апеляційної скарги особа повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків. 
36. Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. 
37. Наведеними положеннями КАС України чітко окреслений характер процесуальної поведінки учасників справи, відповідно до якого особа, яка зацікавлена у поданні апеляційної скарги, мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, передусім щодо дотримання строку на апеляційне оскарження. Для цього учасник справи повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати цілком наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. 
38. Слід зазначити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. 
39. На переконання суду, зазначені апелянтом причини пропуску процесуального строку не є поважними, оскільки жодних аргументів, яким чином запровадження воєнного стану перешкодило апелянту, який знаходиться у місті Києві (не входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75) реалізувати своє право на апеляційне оскарження.
40. Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто в установлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.
41. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
42. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не забезпечив оскарження в установленому законом порядку рішення суду першої інстанції, відносини стають стабільними із набранням законної сили рішенням суду.
43. Однак, у касаційній скарзі скаржник не наводить аргументів на обґрунтування того, які саме обставини перешкоджали йому скласти та подати до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу та обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, як того вимагає частина друга статті 295 КАС України. Тому такий прояв його процесуальної поведінки не може бути визнаний добросовісним.  
Скаржником вимоги ухвали суду у строк, визначений судом апеляційної інстанції, не були виконані, недоліки апеляційної скарги відповідачем не були усунуті, що слугувало підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.  
44. Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з тим, що причини пропуску строку, зазначені апелянтом є неповажними. 
45. Інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку звернення до суду апеляційної інстанції, а також свідчили б про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухвалені судового рішення, апелянт у клопотанні і у касаційній скарзі не наводить, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги. 
46. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі №640/17836/22 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук