Номер провадження: 22-ц/813/4076/25 
Справа № 501/391/24
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судових засідань Булацевської Я.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
представник позивача – ОСОБА_2 
відповідач - ОСОБА_3 
представник відповідача - ОСОБА_4 
третя особа - ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Пушкарського Д.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-
встановив:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 40000 гривень щомісячно, на час її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що ОСОБА_5 є донькою позивача та відповідача. Враховуючи фінансову спроможність сім`ї та розумові дані доньки, ще в період шлюбу, сторони прийняли рішення про навчання доньки в університеті Брайтон Сполученого Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, куди вона і була зарахована студенткою на 2023/2024 навчальний рік. Тривалість курсу – 3 роки. Навчання на цьому курсі розпочалося 25.09.2023 року і має завершитися 12.06.2026 року. Плата за навчання у зазначеному університеті складає – 15300 фунтов стерлінгів, що у гривневому еквіваленті на час подачі позову складає 739453,17 гривень. Окрім оплати за навчання, оплата за оренду житла за рік проживання ОСОБА_6 складає 6360 фунтів стерлінгів, що в гривневому еквіваленті складає – 306607 гривень. Таким чином, щорічно витрати на навчання та проживання доньки складають - 21660 фунтів стерлінгів, що в гривневому еквіваленті (станом на час подання позову до суду) складає 1074985 гривень. 
Окрім плати за навчання та проживання, донька в середньому, щомісячно витрачає на харчування, придбання навчальної літератури та інше, приблизно 1000 фунтів стерлінгів щомісяця. Так як вона навчається на денній формі, вона не має можливості працювати та покривати свої витрати. 
Позивачка стверджує, що відповідач, жодним чином не бере участь у витратах на утримання доньки, незважаючи на те, що свого часу вони, як батьки, гарантували сплату всіх витрат доньки, які пов`язані з навчанням та проживанням в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, а також будь-які інші додаткові фінансові витрати. Позивачка стверджує, що відповідач має добрий фінансовий стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі 40000 гривень щомісячно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_5 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання – задоволено частково.
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25000,00 гривень, починаючи з 05 лютого 2024 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що батьки дитини, приймаючи рішення про продовження навчання (отримання вищої освіти) дитини за кордоном, повинні усвідомлювати, що на них лягатиме тягар фінансової відповідальності, враховуючи той факт, що дитина не має джерел доходу, що дозволяють їй самостійно оплачувати за навчання та проживання на період навчання. Єдиним виправданням може бути лише відсутність в наступному доходів, які дозволяють батькам утримувати дитину.
Саме це, в розумінні суду, і є врахуванням найкращих інтересів дитини.
Враховуючи, що ОСОБА_5 продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а також враховуючи фінансову спроможність відповідача, яка підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що найкращим інтересам дитини буде відповідати стягнення з батька аліментів на утримання доньки – ОСОБА_5 , яка продовжує навчання в сумі 25000,00 гривень.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з таким рішення суду, представник відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.12.2024 та винести нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення було винесене з порушенням норм матеріального права, та судом не було з`ясовано обставини, шо мають значення для справи, не було всебічно та ретельно розглянуто докази, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог.
У судовому рішенні зазначається, що за карткою НОМЕР_1 , що є додатковим платіжним засобом ОСОБА_6 (доньки ОСОБА_3 ) за період з 01.01.2022 року по 16.06.2023 року, було витрачено у Сполученому Королівстві Великої Британії 139 010,75 доларів США. В загалі не зрозуміло звідки судом була взята така велика сума. Якщо донька ОСОБА_3 витратила 139 тис. доларів США за півтора року, що дорівнює приблизно восьми рокам навчання у її навчальному закладі, тоді здається, що фінансова допомога їй не потрібна.
Також судом зазначається, що у період з 14.12.2021 року по 02.01.2023 року ОСОБА_3 були відкрити депозитні рахунки. Так, дійсно підчас футбольної кар`єри до 2019 року ОСОБА_3 заощадив кошти, які у подальшому на сімейній раді було вирішено покласти на депозитні рахунки у банк. Ці рахунки відкривались під час шлюбу, та не можуть свідчить про особистий задовільний фінансовий стан ОСОБА_3 .
У судовому рішенні зазначено, що ОСОБА_3 є власником нерухомого майна а саме чотирьох квартир, двох паркувальних місць, земельної ділянки та житлового будинку, титульним власником яких він є, що вочевидь підтверджує його задовільний фінансовий стан, проте апелянт вважає такі висновки помилковим, оскільки нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_3 не є його особистою власністю, а є спільно сумісною власністю, яке було придбане підчас шлюбу. 
ОСОБА_3 не може самостійно розпоряджатися спільно сумісною власністю, а отже наприклад здати в оренди, щоб отримати додатковий прибуток.
Також звертає увагу суду, що позивачем не було надано ні яких доказів, шо вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_3 здає в оренду та отримає з цього прибуток.
У судовому рішенні є посилання на Анкету клієнта-фізичної особи ОСОБА_3 була надана у рамках витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк». Доходи, які зазначаються в анкеті, вказуються виключно зі слів заповнювача, та не підкріпляються ні яким документом, тому вважає, що інформація зі слів в анкеті не може бути доказом та підтверджувати фінансовий стан ОСОБА_3 .
Вказує, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків вбачається, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_3 є продаж електроенергії, дохід від якого не перевищує 70 тис. грн на рік. Тому не зрозуміло, яким чином він зможе сплачувати аліменти у розмірі 300 тис. грн. на рік.
Також судом помилково було встановлено, що строк дії нотаріальної заяви від 21.06.2022 року стосується лише отримання візи та виїзду за кордон, а сам текст заяви з фінансовими гарантіями на весь період навчання.
Позиція учасників справи.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представник відповідача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського районного суду Одеської області від 12 грудня 2024 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та таким, що якнайкраще відповідає інтересам дитини, а доводи, викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими.
Так, при розгляді справи по суті судом першої інстанції та при перегляді судового рішення апеляційною інстанцією на предмет його законності та обґрунтованості основоположним є доведеність двох основних критерієв: потреба повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в утриманні та спроможність батька надавати таку фінансову допомогу.
Щодо явки сторін.
Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. В судове засідання зявилась представник апелянта, представник позивача просила відкласти розгляд справи, однак доказів поважності причин до суду не надала, судова колегія врахувала, що це третій призначений судовий розгляд та категорію справи, а тому на підставі ст.372 ЦПК України судова колегія клопотання представника позивачки відхилила та слухала справу на підставі наявних достатніх матеріалів справи.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 03.09.2003 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року (т.1 а.с.14-16).
Сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідний актовий запис про народження №243 (т.1 а.с.17).
Після отримання повної середньої освіти, донька сторін по справі склала іспити та була зарахована на навчання до Університету Брайтон Сполученого Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. Рішення щодо направлення дитини на навчання за кордон приймалося спільно батьками – сторонами по справі, про що свідчить нотаріально посвідчена заява батьків, складена 21 червня 2022 року (т.1 а.с.18-19,34-36,45).
Згідно довідки університета Брайтон від 13 грудня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зарахована студенткою університету Брайтон на 2023/2024 навчальний рік, тривалість курсу навчання складає 3 роки терміном до 12.06.2026 року. В зазначеній довідці вказана адреса проживання ОСОБА_6 на час навчання - АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18-19).
Згідно інформації та рахунку на оплату від компанії «JohnHilton» вбачається, що оплата за оренду житла за рік проживання ОСОБА_6 за зазначеною вище адресою складає 6360 фунтів стерлінгів, що в гривневому еквіваленті на час звернення позивачки до суду складає – 306607 гривень (а.с.21-22).
У відповідності до рахунку на оплату за навчання, виданому фінансовим відділом університету Брайтона 5.10.2023, щорічна плата за навчання складає 15300 фунтів стерлінгів, що у гривневому еквіваленті на час подачі позову складає 739453,17 гривень (т.1 а.с.30).
Таким чином, згідно наданих Позивачкою доказів, доведеною є загальна сума оплати за навчання та проживання ОСОБА_6 в розмірі 21660 фунтів стерлінгів на рік, що в гривневому еквіваленті на час подання позовної заяви складає 1074985 гривень.
З урахуванням грошової суми, яка повинна сплачуватися за навчання та проживання дочки, яка продовжує навчання, очевидним є потреба в утриманні з боку батьків.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Частиною першою статті 200 СК України визначено, що суд призначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до правової позиції Верховного суду від 17 квітня 2019 року (касаційне провадження №61-12782св18) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які отримують вищу освіту, не залежить від форми навчання.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав в постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 461/6882/16-ц та від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17.
При визначенні розміру стягуваних аліментів суд повинен виходити з того, що такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення дитини.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Позивач з червня 2023 року особисто надає матеріальну допомогу доньці.
На ім?я Матюхіної Ксенії в Першому Українському Міжнародному Банку відкритий рахунок № НОМЕР_3 в доларах США. На зазначений рахунок позивач вносить кошти, які ОСОБА_5 витрачає на оплату проживання, навчання та побутові витрати. Згідно виписки із зазначеного рахунку за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 вбачається, що 12.06.2023 на її рахунок була внесена готівка в розмірі 5000 доларів США, які в подальшому були витрачені на сплату навчання, проживання. Згідно виписки із зазначеного рахунку за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 вбачається, що 14.08.2023 на її рахунок була внесена готівка в розмірі 4500 доларів США (т.1 а.с.130-133).
Окрім того, позивачкою відкритий на своє ім?я рахунок в АТ Комерційний банк «Приватбанк» № НОМЕР_4 , картка до якого знаходиться в розпорядженні Ксенії на її побутові та інші витрати. Згідно з випискою по картці/рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 ) АТ КБ «Приватбанк» від 22.05.2024 та 3.12.2024 по рахунку в доларах США, відкритому на ім?я ОСОБА_1 , вбачається, що зазначена картка використовується, в більшості, на території Великої Британії, про що свідчить валюта банківських операцій, та загальна сума витрат за цією карткою за період січня-листопада 2024 року складає 4592 долара США (т.1 а.с.145-162).
Третя особа – дочка сторін, в своїх письмових поясненням акцентує на тому, що на цей час тільки мати намагається надавати їй фінансову допомогу.
Щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу, колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача про те, що з 2020 року він є безробітним та не отримує доходу, а тому є неплатоспроможним.
Так, відповідачем зазначається, що він надав для використання ОСОБА_7 додаткову картку, яка була відкрита до його основного рахунку. Так, згідно наданої відповідачем до відзиву виписки по витратам по картці/рахунку НОМЕР_1 , яка є додатковим електронним платіжним засобом клієнта ОСОБА_5 до основної картки ОСОБА_3 НОМЕР_6 за період 01.01.2022 по 16.06.2023 вбачається, що дійсно картка НОМЕР_1 використовувалась для розрахунків у Сполученому Королівстві Великої Британії, про що свідчить валюта банківських операцій. Останнє використання відбулося 16 червня 2023 року. Загальна сума витрат по картці – 139010,75 доларів США. Зазначене вочевидь спростовує доводи відповідача про його неплатоспроможність з 2020 року (т.1 а.с.76-104).
Зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що доньці фінансова допомога не потрібна, так як вона витратила за півтора року навчання в Сполученому королівстві 139 тисяч доларів, проте колегія суддів зазначає про те, що ним самим у відзиві на позов було зазначено про те, що саме він надав дублікат своєї банківської картки, завдяки чому донька оплачувала усі свої побутові потреби, відповідно зазначені грошові кошти були в його розпорядженні.
Крім того, з наданих відповідачем в якості доказів платіжних інструкцій в іноземній валюті від 14.12.2021 та 31.01.2022 вбачається здійснення відповідачем грошових переказів за рахунком за навчання ОСОБА_6 в сумі 5674 фунта стерлінгів та за оренду житла ОСОБА_6 в сумі 1000 фунтів стерлінгів, відповідно, що теж свідчить про наявність у нього можливості сплачувати за навчання та оренду житла доньці на період її навчання.
Згідно наданих АТ КБ «Приватбанк» відомостей про рух коштів по рахункам ОСОБА_3 , вбачається наявність депозитних рахунків по депозитним договорам, укладеним Відповідачем після 2020 року. Так, 14.12.2021 року ним укладено депозитний договір на суму 469000 гривень; 09.06.2022 – на суму 22000 доларів США; 26.12.2022 - на суму 2670 доларів США; 26.12.2022 – на суму 4000 доларів США; 02.01.2023 – на суму 2670 доларів США.
Згідно виписки за договором б/н за період 28.08.2019 – 23.06.2024, наданої АТ КБ «Приватбанк» щодо клієнта банка ОСОБА_3 , валюта розрахунку гривня, станом на червень 2024 року залишок на картці № НОМЕР_7 складає 183575 гривень. Крім того, із зазначеної виписки вбачається жвавий рух коштів на рахунку, в тому числі зарахування грошових сум. Загальна сума коштів, витрачених відповідачем за період з 1.06.2024 по 22.06.2024 складає 21687 гривень, що вочевидь не свідчить про його неплатоспроможність.
Згідно анкети належної перевірки клієнта-фізичної особи (фінансовий моніторинг), наданої в рамках витребування доказів АТ КБ «Приватбанк», яка заповнена зі слів ОСОБА_3 та скріплена його особистим підписом 08.01.2024 року, його офіційний сукупний місячний дохід складає 1000 грн. та додатковий місячний дохід складає 100000 (сто тисяч) грн.
Згідно відповіді ТОВ «Одеська Обласна Енергопостачальна Компанія» №587/06-02-2481 від 24.06.2024, між ТОВ «ООЕК» та ОСОБА_3 укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №704 від 13.12.2019 року, за яким відповідач отримує дохід. Так, за 2023 рік відповідачу нараховано 86048,57 грн.
Суд також враховує наявність у відповідача, хоч і в спільній сумісній власності з позивачем, нерухомого майна, а саме чотирьох квартир, двух паркувальних місць, земельної ділянки та житлового будинку, титульним власником яких він є, що вочевидь підтверджує його задовільний фінансовий стан.
Доводи відповідача про те, що нотаріально посвідчена заява батьків, складена сторонами 21 червня 2022 року стосується тільки часового проміжку з 01 вересня 2022 року по 01 липня 2023 року до уваги не приймається, оскільки згідно тексту заяви, вказаний проміжок часу стосується лише періоду, в який ОСОБА_5 мала отримати візу та самостійно виїхати за кордон з України до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з метою навчання.
Апеляційний суд звертає увагу, що в першому абзаці заяви, батьками (в тому числі відповідачем по справі) зазначено, що вони дають свою згоду на отримання дочкою візи та на її тимчасовий самостійний виїзд за кордон з України до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з метою навчання. Зазначений в цьому абзаці часовий проміжок стосується саме цього питання, а саме питання отримання візи та самостійного виїзду з України.
В той же час, в абзаці другому зазначеної заяви, батьки (в тому числі відповідач) також підтверджують та гарантують сплату всіх витрат (включаючи оплату навчання, транспортні витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування та інші кишенькові витрати), які пов`язані з навчанням та проживанням їх доньки в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, а також будь-які інші додаткові фінансові витрати.
Таким чином, судова колегія вважає, що відповідач, приймаючи спільне з позивачем рішення щодо згоди на отримання освіти Матюхіною Ксенією у вищому навчальному закладі Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, не міг не розуміти термінів навчання та необхідності матеріальної підтримки доньки під час усього часу навчання. Зважаючи на зазначене, твердження відповідача про те, що відсутня його згода на продовження навчання, вочевидь не відповідає інтересам дитини та є хибною.
Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є недоречними та свідчать про власне невірне трактування умов викладених у заяві, яка посвідчена нотаріусом.
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що перший рік навчання з 01 вересня 2022 року по 01 липня 2023 року був ним сплачений самостійно, в той час, коли позивачка не понесла жодних витрат в цей період. Так, відповідачем здійснено грошові перекази з рахунку в АТ КБ «Приватбанк», відкритого на його ім`я, однак ці перекази були здійснені 14.12.2021 та 31.01.2022, тобто в період знаходження сторін в шлюбі, що свідчить про те, що зазначені кошти були накопичені під час шлюбу та були спільним сумісним майном подружжя.
Згідно п.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень. З урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що батьки дитини, приймаючи рішення про продовження навчання (отримання вищої освіти) дитини за кордоном, повинні усвідомлювати, що на них лягатиме тягар фінансової відповідальності, враховуючи той факт, що дитина не має джерел доходу, що дозволяють їй самостійно оплачувати за навчання та проживання на період навчання. Єдиним виправданням може бути лише відсутність в наступному доходів, які дозволяють батькам утримувати дитину.
Саме це, в розумінні суду, і є врахуванням найкращих інтересів дитини.
Враховуючи, що ОСОБА_5 продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а також враховуючи фінансову спроможність відповідача, яка достатньо підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що найкращим інтересам дитини буде відповідати стягнення з батька аліментів на утримання доньки – ОСОБА_5 , яка продовжує навчання в сумі 25000,00 гривень.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають. 
Щодо отриманого доходу ОСОБА_3 від ТОВ «ООЕК», то в процесі слухання справи судом першої інстанції ним не було надано жодного доказу на спростування отриманої судом від ТОВ «ООЕК» інформації про його доходи.
Учасник справи має вільний вибір своєї процесуальної поведінки, ч.1 ст.43 ЦПК України передбачено, в тому числі, що учасник справи має право подавати заяви та клопотання, наводити свої міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Частиною 2 ст. 43 ЦПК України передбачений обов`язок учасника справи сприяти всебічному, своєчасному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, в тому числі подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, на приховувати докази.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було достовірно встановлено, що у батька – ОСОБА_3 є фінансова можливість надавати допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання.
Окрім того, судова колегія звертає увагу, що згідно ч.3 ст.182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (доход) і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Неспроможним та хибним є намагання відповідача нівелювати дані фінансового моніторингу, визнаючи при тому той факт, що дані зазначені з його слів та скріплені його особистим підписом, проте банком була надіслана копія анкети належної перевірки клієнта-фізичної особи (фінансовий моніторинг), яка заповнена зі слів відповідача та скріплена його особистим підписом 08.01.2024 року, де він зазначає про те, що його офіційний сукупний місячний дохід складає 1000 грн. та додатковий місячний дохід складає 100 000 (сто тисяч) грн.
Надана банком виписка за договором б/н за період 28.08.2019 – 23.06.2024, щодо клієнта банка ОСОБА_3 , валюта розрахунку гривня, станом на червень 2024 р. підтверджує жвавий рух коштів по картці № НОМЕР_7 , в тому числі зарахування грошових сум.
Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що судом першої інстанції було зменшено стягувану суму з апелянта.
З урахуванням викладеного, з огляду на досліджені докази, суд дійшов висновку, що апелянтом в ході розгляду справи не було доведено обставин на які він посилався, як на підставу для задоволення апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться в ній є власним трактуванням норм законодавства, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2024 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 22 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                         В.В. Кострицький

Судді                                                                         В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко