УХВАЛА

04 липня 2025 року 
м. Київ

справа №120/12097/24
адміністративне провадження №К/990/28265/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., Рибачука А.І., Мороз Л.Л., Стеценко С.Г. у справі №120/12097/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. Голови Вінницького апеляційного суду Ігора Стадника про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
13 вересня 2024 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від імені ОСОБА_1 до в.о. Голови Вінницького апеляційного суду Ігора Стадника про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року залишено без руху та запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази сплати судового збору.
До суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява щодо виконання ухвали від 11 лютого 2025 року , у прохальній частині якої апелянт просить суд про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року, оскільки перша апеляційна скарга була подана вчасно 24 жовтня 2024 року. Вважає, що позивачем не було порушено термін на апеляційне оскарження, оскільки керівництво Вінницького окружного адміністративного суду та сам суд зобовязані вчасно ухвалювати свої рішення та вчасно їх надсилати на адресу сторони у справі, а не ухвалювати свої рішення задніми числами.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року та визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
05 травня 2025 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява щодо виконання вимог ухвали від 03 квітня 2025 року.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року визнано неповажними наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року. Відмовлено  у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. Голови Вінницького апеляційного суду Ігора Стадника про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №120/12097/24.
В касаційній скарзі заявлено відвід суддям Жуку А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., Рибачуку А.І., Мороз Л.Л., Стеценку С.Г. від розгляду  справ. №120/12097/24 керуючись частиною першою статті 4 статті 36 КАС України.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: суддя-доповідач - Жук А.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.
Так, заява про відвід обґрунтована тим, що, на думку позивача, вище вказані судді вичерпали річний ліміт по відмовах у відкритті касаційного провадження та не мають бажання працювати та розглядати касаційні скарги. Також, на переконання скаржника, ці судді ігнорують пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012
Вирішуючи заяву позивача про відвід суддів, колегія суддів виходить з такого.
Як зазначено вище, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: суддя-доповідач - Жук А.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.
Водночас, суддів Рибачук А.І., Мороз Л.Л., Стеценко С.Г., яким позивачем заявлено відвід, не входять до колегії суддів, які визначені для розгляду цієї справи, тому суд не може вирішити питання про відвід зазначених суддів саме у цій справі.
За правилом частини другої статті 167 КАС України якщо заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_1 , в частині відводу суддів Рибачука А.І., Мороз Л.Л., Стеценка С.Г. слід повернути без розгляду як очевидно безпідставну.
Вирішуючи заяву позивача про відвід суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від зазначених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з метою запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного законодавства не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права та врахувати принципи, сформульовані у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно         з:
1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. 
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Проаналізувавши аргументи заявника, які зазначені ним в обґрунтування поданої заяви про відвід, Суд наголошує на їх безпідставності на необґрунтованості.
Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 КАС України заява про відвід не містить.
Отже, мотиви, наведені у заяві про відвід суддів, не є чинником, який може свідчити про упередженість та необ`єктивність суддів та не можуть слугувати підставою для відводу суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., від розгляду цієї справи.
Таким чином, доводи заявника не підтверджують наявності прямої чи опосередкованої заінтересованості суддів у результаті розгляду даної справи та/або наявності обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності суддів.
Оскільки доводи заяви про відвід суддів ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених жодними доказами, заява про відвід суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., є необґрунтованою.
З огляду на необґрунтованість заявленого ОСОБА_1. відводу суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., від розгляду справи №120/12097/24, питання про відвід суддів відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
1. Заяву ОСОБА_1 в частині відводу суддів Рибачука А.І., Мороз Л.Л., Стеценко С.Г. у справі №120/12097/24 - повернути без розгляду.
2. Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., від розгляду справи №120/12097/24.
3. Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М., від розгляду справи №120/12097/24 для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду