Справа № 133/1089/24
Провадження № 22-ц/801/1185/2025
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року	Справа № 133/1089/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний   суд у   складі колегії  суддів:  головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., секретар Луцишин О.П.,  розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Пєтуховою Н.О. в м. Козятині, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю  «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №26203000411121 від 06 березня 2019 року у розмірі 96 627,82 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі – АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №26203000411121, відповідно до якого банк здійснює обслуговування рахунку клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії.
Ліміт кредитної лінії на дату укладення договору про встановлення кредитного ліміту становив 40 000 грн, проте відповідно до договору він може змінюватись в порядку визначеному Універсальним договором банківського обслуговування. Строк дії кредитного ліміту становить 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку кредитного ліміту жодна зі сторін в установленому порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту жодна зі сторін в установленому в Універсальному договорі банківського обслуговування порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені у договорі. Продовження строку дії кредитного договору може здійснюватися необмежену кількість разів.
Відповідно до п.1.2.3, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, сторони погодили нараховувати її в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 48,00 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,00 % річних. Без пільгового періоду. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 89,88%.
До моменту підписання кредитного договору відповідач ознайомився та погодився з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, Тарифами Банку, Публічним договором (офертою) АТ «Банк Кредит Дніпро» та іншою інформацією за відповідною банківською послугою, що містяться в Універсальному договорі банківського обслуговування та оприлюднені на офіційному сайті банку та у відділеннях банку.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 41 527 грн, встановленому договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 06 березня 2019 року по 11 липня 2023 року.
Станом на 12 липня 2023 року заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі становить 96 627,82 грн, яка складається з наступного: 31 938,34 грн - залишок простроченого кредиту; 52 711,14 грн - залишок прострочених відсотків; 11 978,34 грн - залишок прострочених комісій, 
12 липня 2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №12/07/23, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 96 627,82 грн.
Також, 06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 96 627,82 грн.
Вказане стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 26203000411121 від 06.03.2019 року у розмірі 96 627  (дев`яносто шість тисяч шістсот двадцять сім) гривень 82 копійки, яка складається з: 31 938,34 грн - залишок простроченого кредиту; 52 711,14 грн - залишок прострочених відсотків; 11 978,34 грн - залишок прострочених комісій. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
У скарзі зазначає, що надана позивачем виписка по рахунку не відповідає вимогам, визначеним ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З розрахунку заборгованості слідує, що кінцевою датою погашення кредиту є 04 березня 2022 року, а відтак нараховані з 05 березня 2022 року по 11 липня 2023 року відсотки в сумі 19 152,45 грн не підлягають стягненню, так як вони нараховані поза межами строку кредитування. Умови пункту 1.2.4 кредитного договору №26203000411121 від 06 березня 2019 року щодо сплати комісії є нікчемними, а умови щодо сплати процентів не узгодженні відповідачем.
12 травня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний суд» подало додаткові пояснення, у яких представник товариства просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2025 року учасникам справи було роз`яснено, що вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копію вказаної ухвали отримано ТОВ «Юніт Капітал» в електронному суді 30 квітня 2025 року (а.с.220), а відтак позивач мав право подати відзив на апеляційну скаргу до 05 травня 2025 року.
Додаткові пояснення, які подані ТОВ «Юніт Капітал» 12 травня 2025 року, фактично є відзивом на апеляційну скаргу.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуального дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 5 ст. 174 ЦПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
Оскільки ТОВ «Юніт Капітал» подало додаткові пояснення поза межами строку на подання відзиву на апеляційну скаргу і не просило дозволу подати додаткові пояснення, а суд не визнавав їх подання необхідним, тому ці пояснення апеляційний суд залишає без розгляду.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у його постановах від 12 червня 2023 року у справі №307/3697/20 та від 24 травня 2023 року у справі №372/3260/20.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, встановивши, що позивачем було доведено факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак і наявність підстав для задоволення позову. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, однак, не в повній мірі погоджується зі складовими такої заборгованості.
Встановлено, що 06 березня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Договір №26203000411121 про встановлення кредитного ліміту.
У пункті 1.2 розділу 1 договору зазначено, що кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах:
п.1.2.1. Ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить - 40000 грн та протягом дії цього договору може бути змінений банком в порядку, визначеному УДБО, при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 200 000 гривень.
п.1.2.2. Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку кредитного ліміту жодна зі сторін в установленому порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту жодна зі сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені у договорі. Продовження строку дії кредитного договору може здійснюватися необмежену кількість разів.
п.1.2.3. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 48,00% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,00 % річних. Без пільгового періоду.
п.1.2.4. Щомісячна комісія за користування лімітом кредитної лінії - 2% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця (п.1.2.4 договору). 
Відповідно до Розділу 2 договору, банк нараховує проценти за користування кредитом у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому враховуючи перший і не враховуючи останній день користування кредитом. Базою для нарахувань процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного операційного дня банку. Ліміт кредитної лінії (або його частина) вважається використаним з дати відображення на рахунку суми, яка була списана (повністю або частково) в межах кредитної лінії. У випадку виникнення простроченої суми заборгованості за кредитом банк продовжує нараховувати проценти за його користування у розмірі, визначеному у п.1.2.3 цього договору. Заборгованість за цим договором погашається клієнтом шляхом зарахування обов`язкового платежу на рахунок, визначений в п.1.1. цього договору з 1 до 25 числа місяця, наступного за місяцем в якому був використаний кредит. Розмір обов`язкового платежу становить 2,0% від суми фактичної заборгованості за цим договором (а.с.26).
Також ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.79).
У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 12 липня 2023 року становить 96 627,82 грн та складається з наступного: 31 938,34 грн - залишок простроченого кредиту; 52 711,14 грн - залишок прострочених відсотків; 11 978,34 грн - залишок прострочених комісій.
Наведена обставина підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 06 березня 2019 року по 11 липня 2023 року, а також розрахунком заборгованості станом на 11 липня 2023 року, складеним позивачем (а.с.28-78).
12 липня 2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу №12/07/23, відповідно до п.1.1 якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1 (а.с.105-108).
Згідно п 6.2.2 договору факторингу, права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3 до Договору факторингу), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. 
06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача за кредитним договором.
Пунктом 1.1 цього договору встановлено, що перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується з Додатком №1, є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п.1.2 договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.100-103).
Згідно з Реєстром боржників від 06 березня 2024 року до Договору факторингу №06/03/24 від 06 березня 2024 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 96 627,82 грн (а.с.87).
Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «Юніт Капітал», як новий кредитор, звернулося до суду із вказаним позовом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом статей 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося ОСОБА_1 , що 06 березня 2019 року між останнім та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено договір №26203000411121 про встановлення кредитного ліміту, а також, що 12 липня 2023 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та 06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договори факторингу.
Так само ОСОБА_1 не заперечується факт отримання кредитних коштів та користування ними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 лише зазначає, що надана позивачем «виписка по особовому рахунку за період з 06.03.2019 по 11.07.2023» не може вважатися обов`язковим документом – випискою з розрахунку боржника, дослідивши який суд зможе встановити заборгованість відповідача, оскільки вона не містить підпису уповноваженої особи банку.
Обґрунтовуючи розмір заборгованості, ТОВ «Юніт Капітал» посилалося на виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 06 березня 2019 року по 11 липня 2023 року, а також розрахунок заборгованості.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.
Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.
Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.
Апеляційний суд, дослідивши надану позивачем виписку вважає, що вона відповідає визначеним пунктом 62 згаданого Положення від 04 липня 2018 року №75 вимогам, підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, а відтак є належним та допустимим доказом у справі.
Пункт 62 згаданого положення не вимагає, щоб на виписці був підпис уповноваженої особи, а лише зазначено, що вона повинна містити або особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта чи печатку банку.
У виписці зазначено, що вона складена оператором банку Мартиненко В.В., тобто ідентифікація особи, яка брала участь у складанні виписки, є можливою.
Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У цій справі ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростував.
Твердження скаржника з приводу нарахування заборгованості по процентам поза межами строку кредитування, а саме після 04 березня 2022 року не заслуговують на увагу.
Пунктом 1.2.2 кредитного договору від 06 березня 2019 року визначено, що строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку кредитного ліміту жодна зі сторін в установленому порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту жодна зі сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені у договорі. Продовження строку дії кредитного договору може здійснюватися необмежену кількість разів.
У розділі 3 Паспорту споживчого кредиту від 06 березня 2019 року зазначено, що строк кредитування становить 12 місяців з автоматичною пролонгацією.
ОСОБА_1 не доведено, що він звертався до кредитодавця із вимогою про припинення строку дії кредитного ліміту, а відтак строк дії кредитного ліміту є продовженим та визначений станом на 12 липня 2023 року - відступлення права вимоги за кредитним договором.
Та обставина, що у розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначено 04 березня 2022 року, як кінцеву дату кредиту, не береться до уваги апеляційним судом, оскільки нічим не підтверджена та не відповідає умовам укладеного договору, а тому не можна говорити в даному випадку про нарахування процентів поза межами строку дії договору. 
Так само відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги з приводу відсутності правових підстав для стягнення з відповідача процентів через те, що Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки розмір процентів та порядок їх нарахування погоджений сторонами безпосереднього у кредитному договорі, який підписаний позичальником. 
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги з приводу відсутності підстав для стягнення заборгованості за комісією за вказаним договором заслуговують на увагу.
У даній справі встановлено, що ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комісією за договором №26203000411121 про встановлення кредитного ліміту від 06 березня 2019 року у розмірі 11 978,34 грн.
Підпунктом 1.2.4 пункту 1.2 розділу 1 договору визначено, що щомісячна комісія за користування лімітом кредитної лінії становить 2% від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця.
Розглядаючи ці мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитному договорі від 06 березня 2019 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення п.п.1.2.4 п. 1.2 розділу 1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за користування лімітом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі №181/384/21 при розгляд справи за аналогічних правовідносин.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягнення заборгованість за кредитним договором №26203000411121 від 06 березня 2019 року в розмірі 84 649,48 грн: 31 938,34 грн – заборгованість за кредитом; 52 711,14 грн – заборгованість за відсотками;
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вищезазначеного, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за простроченою комісією за кредитним договором № 26203000411121 від 06 березня 2019 року в розмірі 11 978,34 грн підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. У решті рішення суду підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із ухваленням в частині нового рішення, підлягає зміні розподіл судових витрат. Оскільки за результатами апеляційного перегляду позов фактично задоволено частково, а саме на 87,6%, слід зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви з 2 422,40 грн до 2 122,11 грн, а також розмір витрат на правничу допомогу з 2 000 грн до 1 752 грн пропорційно розміру задоволених вимог.
Також у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 12,4%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 450,43 грн.
Керуючись ст. 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованості за простроченою комісією за кредитним договором №26203000411121 від 06 березня 2019 року в розмірі 11 978 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 34 копійки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»: судовий збір з 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок до 2 122 (дві тисячі сто двадцять дві) гривень 11 копійок; витрати на правничу допомогу з 2 000 (дві тисячі) гривень до 1 752 (одна тисяча сімсот п`ятдесят дві) гривень.
У решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути Товариства з  обмеженою  відповідальністю  «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень 43 копійки.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий                                                            Т.Б. Сало

Судді                                                                            О.В. Ковальчук

                                                                                   О.С. Панасюк