УХВАЛА
28 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 371/1316/22
провадження № 51-3377ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого
ОСОБА_5 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області 
від 05 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 серпня 
2025 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернулася до Суду з касаційною скаргою, в якій просить 
про скасування вказаної ухвали апеляційного суду.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень 
при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування 
закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, 
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що 
є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи 
в обґрунтування кожної позиції. 
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник у касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущені судом першої інстанції, як на підстави, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 
ст. 438 КПК, для визнання оскарженого вироку незаконним, доводів на обґрунтування того, у чому саме полягали такі порушення із урахуванням положень 
статей 412-413 КПК, не наводить. 
Натомість захисник у касаційній скарзі, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, доводи захисника зводяться до незаконності ухвали апеляційного суду з огляду на порушення апеляційним судом положень 
ст. 419 КПК щодо надання відповідей на всі доводи апеляційної скарги та вмотивованості постановленого судового рішення. Разом із тим, касаційна скарга захисника, яка вказує на те, що апеляційним судом не було досліджено докази безпосередньо або повторно, не містить доводів на обґрунтування вказаної позиції 
з огляду на положення ст. 404 КПК із урахуванням наведених підстав для такого дослідження, з огляду на що незрозуміло, у чому саме захисник вбачає порушення вимог процесуального закону згідно зазначеного.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказуються вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Однак вимоги захисника до суду касаційної інстанції про скасування лише ухвали апеляційного суду, тоді як у вступній частині касаційної скарги зазначено 
про оскарження у тому числі вироку суду першої інстанції, є неповними. Наведене вказує на допущені суперечності між частинами касаційної скарги, що перешкоджають суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки в касаційному порядку.
Отже, захисник має чітко зазначити у прохальній частині касаційної скарги, яке саме рішення повинен прийняти Суд з урахуванням положень вказаної статті. 
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить застережень щодо цієї обставини, зокрема щодо бажання саме особи, яка подала касаційну скаргу, брати участь у касаційному розгляді.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття
касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим 
ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, 
що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, 
яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом 
з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів 
із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                      ОСОБА_3