ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року	Львів	Справа № 159/1067/25 пров. № А/857/10449/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 159/1067/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-
суддя у І інстанції                                                            Шишилін О.Г.,
час ухвалення рішення                                                    не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                м. Ковель,
дата складення повного тексту рішення                       не зазначено,

                                                        В С Т А Н О В И В:          

23 лютого 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС у Ковельський міськрайонний суд Волинської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в якому просив поновити строк для зверенння до суду з позовом про скасування постанови тимчасового виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №2299 від 25.11.2024. Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №2299 від 25.11.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, викладені в позовній заяві поданої представником позивача Колєснік Н.В. від 23.02.2025р., що зареєстрована в суді 24.02.2025 - визнано неповажними.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладання стягнення у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху.
Встановлено позивачу строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для вказання інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
04 березня 2025 року позивач подав через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС до суду першої інстанції заяву про поновлення строку оскарження постанови №2299 від 25.11.2024, в якій зазначив, що про оскаржувану постанову йому стало відомо 16.02.2025р. із застосунку Дія в сервісах виконавчого провадження. ОСОБА_1 вживав заходи (телефонував), щоб отримати постанову у ІНФОРМАЦІЯ_6 , на що йому відповіли, що постанову відправлено поштою (доказів про це не надано). З 01.12.2024р. позивач перебував на навчанні, оскільки він є студентом, термін навчання – з 01.12.2024р. до 31.05.2026р. З врахувавнням вказаного, позивач вважає, що саме через вказані обставини він пропустив строк звернення до суду.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення – повернуто у звя`язку з тим, що скаржником не надано доказів та обґрунтувань, які вказували на поважність об`єктивних причин пропуску десятиденного строку на звернення до суду про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи просить скасувати ухвалу суду Ковельського міськрайонного суду Волинської області про повернення позовної заяви від 06.03.2025 та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою норми Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року № 3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 року за № 36/41381, в яких вказаного, що копія постанови має бути надіслана або вручена особі, щодо якої цю постанову винесено, протягом 3 днів. Позивач вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому провадження, з цією метою він телефонував в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де черговий повідомив його, що прийняте рішення за результатом розгляду протоколу складеного відносно позивача було надіслано на його поштову адресу.
ОСОБА_1 зазначає, що в  оскаржуваній постанові відповідача невірно зазначено його адресу місця проживання, що могло бути причиною неотримання ним оскаржуваної постанови, у випадку її надсилання. Апелянт вважає, що вказане підтверджує те, що позивач об`єктивно не міг отримати копію оскаржуваної постанови у випадку її надсилання не на його адресу. З вказаних підстав позивач вважає, що були наявні підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому заперечує проти аргументів викладених позивачем у апеляційній скарзі та зветрає увагу на те, що копію оскаржуваної постанови було скеровано на адресу позивача, а саме на вказану ним під час складеання протоколу №2299 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що підтверджується відповідним повідомленням.
На підставі статті 312 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2024р. щодо ОСОБА_1 інспектором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_8 працівником ЗсУ Волохом Р.В. складено протокол №2299 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 25.11.2024р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Другий примірник протоколу вручено того ж дня ОСОБА_1 , що останнім підтвердив своїм підписом.
За наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 . ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2024р. №2299, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Копію вказаної постанови направлено на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у протоколі №2299 від 13.11.2024, що підтверджується поштовим відправленням з штрихкодовим ідентифікатором №4500100043359.
Протокол № 2299 від 13.11.2024 містить підпис ОСОБА_1 , тобто, на думку суду, про дату, час розгляду справи він був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення не надавав, подальшою долею відомого йому провадження не цікавився. Доказів протилежного суду першої інстанції не надано.
Відповідно до ст. 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Позивач зазначає, що йому постанова відповідача-1 № 2299 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25 листопада 2024 року не направлялася, а тому, він не знав про застосований до нього штраф.
Відповідачем надано поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №4500100043359, з якого вбачається, що позивачу було направлено рекомендоване повідомлення за адресою АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що доводи позивача про те, що з оскаржуваною постановою він ознайомився із застосунку «Дія», в розділі «Сервіси» «виконавчі провадження» 16 лютого 2025 року і тому пропустив строк її оскарження з поважних причин, спростовується матеріалами справи.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено поважних причин, які б унеможливили його звернення до суду в межах установленого КАС України строку, а обставини, на які він посилається, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним свого права на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів, тому наявні підстави для повернення позовної заяви відповідно до ч.2 ст.123 КАС України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.
Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України.
Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За правилами ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Відповідно до ст. 285 КУпАП України, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Відповідно до п. 14 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року № 3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 року за № 36/41381, постанова відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Колегія суддів зазначає, що дійсно в Протоколі № 2299 від 13.11.2024 зазначено що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 25.11.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 . Даний Протокол № 2299 від 13.11.2024 містить підпис ОСОБА_1 .
Разом із тим, на переконання колегії суддів, інформування позивача про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення не є тотожним даті прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки призначення до розгляду справи на певну дати лише свідчить про час розгляду такої справи, а не про прийняте за результатом такого розгляду рішення (зокрема, але не виключно, притягнення до відповідальності, звільнення від відповідальності, перенесення розгляду справи).
В даному випадку відсутні підстави стверджувати, що позивач знаючи про дату та час розгляду справи, був повідомлений про існування постанови від 25.11.2024 №2299.
Крім того, слід звернути увагу, що згідно тверджень відповідача, позивачу було направлено поштове відправлення з рекомендованим повідомлення за штрихкодовим ідентифікатором 4500100043359, яке було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання.
Разом із тим, рекомендований лист з штрихкодовим ідентифікатором 4500100043359, адресований ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , направлений за невірною адресою, оскільки з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , відповідно вручити адресату зазначений лист чи здійснити оповіщення шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки адресата повідомлення про його надходження не надалося можливим. Оповіщення у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку не здійснювалося, оскільки на листі був відсутній номер телефона адресата.
Таким чином, саме через неналежне поштове оповіщення відповідача позивач не зміг своєчасно отримати оскаржувану постанову та скористатися правом на таке оскарження, що в свою чергу призвело до пропуску строку на оскарження.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.11.2024, відповідачем допущено описку у у даті народження ОСОБА_1 вказавши 25.03.2021 замість 13.09.1994 року.
Врахувавши викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не здійснив належну відправку оскаржуваної постанови чим позбавив позивача права на своєчасне звернення до суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачу відповідно до ст. 123 КАС України.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу є помилковим, тому ухвала Ковельського міськрайонний суд Волинської області від 06 березня 2025 року є передчасною та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 159/1067/25 - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення направити до Ковельського міськрайонного суду Волинської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук