Справа № 466/745/24                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/1504/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       12 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів – Бойко С.М., Копняк С.М.
                секретаря Гаврилюк Я.Ю.
                з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Баюш Лілії Володимирівни на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року в складі судді Баєвої О.І. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,- 
                                               встановив:
У січні 2024 року позивач  ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до якої входить майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 м2. 
За життя ОСОБА_6 складений заповіт на все своє майно, що посвідчувався 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гошко Іриною Ярославівною. 
Спадкоємцем за вищевказаним заповітом є племінник спадкодавця, позивач ОСОБА_4 . У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з таких причин, що йому не було відомо про наявність заповіту. Крім, того позивач дізнався про те, що його двоюрідний дядько ОСОБА_2 подав до Шостої Львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець п`ятої черги спадкування після смерті ОСОБА_6 . 
Позивач 06.07.2023 звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою щодо оформлення спадщини. Листом за №02-14 від 07.07.2023 Державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Яблонською О. В. відмовлено у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано для вирішення питання щодо отримання свідоцтва про право на спадщину звернутись до суду.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові, терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнуто з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 , апеляційну скаргу в інтересах якого подала адвокат Баюш Л.В., вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, не достатньо мотивованим, справу формально розглянутою 
Просить врахувати, що суд першої інстанції залишає поза увагою той факт, що позивач звернувся з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини аж 25.01.2024, про що зазначено в рішенні суду. Відтак з червня 2023 року до 25 січня 2024 року (орієнтовно 7 місяців), позивач узагалі не обґрунтував, чому до суду за продовженням строку на прийняття спадщини не звертався, а загалом звернувся за майже 16 місяців з дня відкриття спадщини.
Відтак відсутні будь які належні і допустимі докази, які підтверджують слова позивача викладені в позові про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини.
Також, суд першої інстанції залишив поза увагою матеріали спадкової справи, де у заяві ОСОБА_5 містилися реквізити заповіту ОСОБА_6 , на підставі якого ОСОБА_7 звернувся за прийняттям спадщини, що дає підстави припустити, що спадкодавець під впливом помилки складав останній заповіт або ж не розумів значення своїх дій.
Після витребування спадкової справи суд мав змогу переконатися, що відповідач додатково вказував спадкоємців, які можуть претендувати на спадщину, з зазначенням усіх необхідних даних, хоч спадкоємці першої черги у спадкодавця були відсутні, адже батьки померли, а дітей спадкодавець не мав.
Відповідач вважає, що позивач навмисно ввів суд в оману, оскільки він пропустив строк на прийняття спадщини без поважних причин. Докази, що підтверджують наявність поважної причини у позові відсутні.
Окрім цього, на переконання апелянта, Шевченківським районним судом здійснено ряд грубих процесуальних порушень, що призвели до неповноти розгляду. Зокрема, суд не дослідив жодних письмових доказів у справі, не було зачитано таких, що підтверджується звукозаписами та протоколами судових засідань при розгляді справи по суті. Крім цього, у судовому засіданні 26.03.2025 суд, згідно протоколу судового засідання перейшов до ухвалення судового рішення, яке було ухвалено аж 04.04.2025, проте видалившись до нарадчої кімнати, суд в період з 27.03.2025 по 03.04.2025 здійснював судочинство в інших справах, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, що додається.
Також вважає, що оскаржуване рішення суду є недостатньо мотивованим.
Просить суд скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 04 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, стягнути судові витрати з позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року без змін. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення присутніх представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк прийняття спадщини, а право позивача на спадщину є доведеним, відтак суд вважав за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_6 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Як встановлено судом,  ОСОБА_6 , який є дядьком позивача ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 кв.м.
Згідно із копією заповіту, датованого 01.02.2021, ОСОБА_6 заповів все своє майно ОСОБА_4 .
Зі змісту витягу про знятих з реєстрації у житловому примішенні/будинку осіб від 11.01.2023 вбачається, що ОСОБА_6 з 30.07.2013 до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
11.01.2023 Шостою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області за заявою ОСОБА_5 відкрито спадкову справу №12/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .
23.01.2023 до Шостої Львівської державної нотаріальної конторои Львівської області звернувся ОСОБА_5 (який є племінником ОСОБА_6 ) із заявою про прийняття спадщини.
14.02.2023 до Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області звернувся ОСОБА_2 (який є двоюрідним братом ОСОБА_6 ) з заявою про прийняття спадщини.
05.07.2023 позивач ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бєлопольської Ірини Романівни, на що йому було повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена 11.01.2023 у Шостій Львівській державній нотаріальній конторі.
В подальшому, позивач 06.07.2023 звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Листом за №02-14 від 07.07.2023 державний нотаріус Шостої Львівської державної нотаріальної контори Яблонська О.В. повідомила ОСОБА_4 , що він подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, відтак вважається таким, що спадщину не прийняв, рекомендовано для вирішення питання щодо отримання свідоцтва про право на спадщину звернутись до суду.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини. 
В свою чергу, спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Як зазначено вище, листом від 07.07.2023 державний нотаріус Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Яблонська О.В. роз`яснила заявнику про необхідність звернутися до суду для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними має бути обґрунтованим відповідними доказами. 
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
У постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Звертаючись з позовними вимогами, позивач в силу вимог ст. 12 ЦПК України повинен довести правову та фактичну підстави своїх вимог.
Колегія суддів, надаючи оцінку доводам позивача ОСОБА_4 вважає, що названі ним причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними, а позовні вимоги обґрунтованими, враховуючи таке.
Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_4 покликався на те, що за життя його дядько ОСОБА_6 склав, спадкоємцем за яким визначено його ОСОБА_4 . Однак, у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2024 у справі № 330/761/21, дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
За висновком суду, заповіт є формою волевиявлення, яка свідчить про бажання спадкодавця передати своє майно певній особі. Така особа не завжди може бути обізнана про наявність заповіту, а тому обмеження її будь – якими строками може бути порушенням волі померлого, що не допускається цивільним законодавством та нівелює саму природу заповіту.
Судом встановлено, що звертаючись 23.01.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_5 про наявність інших спадкоємців до майна померлого не зазначав.
Крім цього, 14.02.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець ОСОБА_2 , який повідомив, що окрім нього, спадкоємцями за законом є ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , які проживають в АДРЕСА_3 .
Отримавши інформаційну довідку із Спадкового реєстру про чинний заповіт ОСОБА_6 , посвідчений 01.02.2021 приватним нотаріусом Гошко І.Я., Шоста Льівська нотаріальна контора звернулася із відповідним запитом до приватного нотаріуса Гошко І.Я. про отримання заповіту.
28.03.2023 приватний нотаріус Гошко І.Я. направила на адресу Шостої Львівської нотаріальної контори копію заповіту від імені ОСОБА_6 , посвідчений 01.02.201.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на  вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Згідно із пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №  296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
З огляду на зазначене, з 07.04.2023 (дата реєстрації супровідного листа у Шостій Львівській державній нотаріальній конторі) державному нотаріусу, який відкрив спадкову справу, було відомо про ОСОБА_4 , спадкоємця за заповітом до майна померлого ОСОБА_6 , однак відомостей про направлення позивачу повідомлення про відкриття спадщини, або ж виклик його як спадкоємців за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, матеріали справи не містять.
Разом з тим, як зазначає позивач, після отримання у червні 2023 року інформації про наявність заповіту, він 05.07.2023 подав заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бєлопольської Ірини Романівни, на що йому було повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена 11.01.2023 у Шостій Львівській державній нотаріальній конторі.
В подальшому, позивач 06.07.2023 звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, де йому повідомлено про пропуск строку для подання такої заяви та роз`яснено право звернутися з відповідним позовом до суду.
Відтак, на переконання колегії суддів, звернувшись 05.07.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, позивач ОСОБА_4 на той час пропустив три місяці з часу закінчення строку для подання такої заяви, при цьому причина, а саме необізнаність спадкоємця про наявність заповіту на його ім`я, є поважною причиною пропуску строку, відтак суд першої інстанції правильно визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Що стосується доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині, що у судовому засіданні 26.03.2025 суд перейшов до ухвалення судового рішення, яке було ухвалено аж 04.04.2025, проте видалившись до нарадчої кімнати, суд в період з 27.03.2025 по 03.04.2025 здійснював судочинство в інших справах, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Закону України від 19 грудня 2024 року № 4173-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення ухвалення та проголошення судових рішень», який набрав чинності 08.02.2025, скасовано інституту нарадчої кімнати, як спеціально обладнаного для ухвалення судового рішення приміщення, куди повинен видалятися суд для ухвалення та підписання судових рішень. Відтак заключною частиною судового засідання є стадія ухвалення та проголошення судового рішення, при цьому після переходу до такої стадії відсутні заборони розглядати справи в інших судових засіданнях до дати проголошення судового рішення.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законними та обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Баюш Лілії Володимирівни залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2025 року.

Головуючий                                                А.В. Ніткевич

Судді:                                                 С.М. Бойко 

С.М. Копняк