ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2025 року           справа №200/3239/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Костянтинівського міського центру зайнятості на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 200/3239/24 (головуючий суддя І інстанції   Ушенко С.В.), складеного у повному обсязі 23 вересня 2024 року, за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                     В С Т А Н О В И В:
      
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості, в якому просить: 
- визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної допомоги по безробіттю з 09.07.2015;
- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної допомоги по безробіттю з 09.07.2015. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Костянтинівського міського центру зайнятості щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної допомоги по безробіттю з 9 липня 2015 року.
Зобов`язано Костянтинівський міський центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_1  компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної допомоги по безробіттю з 9 липня 2015 року.
Костянтинівський міський центр зайнятості не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що на виконання рішення суду від 17 листопада 2023 року у справі №200/4846/23 позивачу було здійснено перерахунок допомоги по безробіттю з урахуванням трудового стажу та заробітної плати за період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з листопада 2014 року по травень 2015 року у сумі 37702,06 грн. у повному обсязі без затримок та порушення строків.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду  справу, однак листом суд першої інстанції повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа зареєстрована через підсистему «Електронний суд». 
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд». 
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №200/4846/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Костянтинівського міського центру зайнятості щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку допомоги по безробіттю з 09.07.2015 по 01.04.2016 з урахуванням трудового стажу та заробітної плати за період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з листопада 2014 року по травень 2015 року та зобов`язано Костянтинівський міський центр зайнятості здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 09.07.2015 по 01.04.2016 з урахуванням трудового стажу та заробітної плати за період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з листопада 2014 року по травень 2015 року, з врахуванням виплачених сум.
У квітні 2024 року Костянтинівським міським центром зайнятості на виконання вищезазначеного рішення суду позивачу були виплачені відповідні грошові кошти.
01.05.2024 позивач звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з невиплатою щомісячних страхових виплат з 09.07.2015.
Листом від 14.05.2024 №07/640/01-35-24 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду позивачу нараховано та сплачено згідно платіжної інструкції від 11.04.2024 №247 суму у розмірі 37702 грн. 06 коп. Зазначено, що рішення суду виконано у повному обсязі та підстави для нарахування і виплати компенсації відсутні.
Отже, відповідно до листа Костянтинівського міського центру зайнятості від 14.05.2024 №07/640/01-35-24 компенсація втрати частини доходів позивачеві не нараховувалась і не виплачувалась.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячної допомоги по безробіттю з 9 липня 2015 року
Суд погоджує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати”  № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року (далі – Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року (далі – Порядок № 159).
Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За приписами статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо).
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 129, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). 
Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а дійшов правового висновку про те, що системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії, страхових виплат) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Як встановлено судами, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №200/4846/23, зокрема, Костянтинівський міський центр зайнятості зобов`язано здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 09.07.2015 по 01.04.2016 з урахуванням трудового стажу та заробітної плати за період роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з листопада 2014 року по травень 2015 року, з врахуванням виплачених сум.
Позивачу нарахований та виплачений дохід у вигляді допомоги по безробіттю на виконання рішення суду з 09.07.2015 по 01.04.2016 у квітні 2024 року, що є підставою для зобов`язання відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку допомоги по безробіттю з 09.07.2015.
Суд вважає неприйнятними  доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності відмови у задоволені позовних вимог з огляду на виплату суми на виконання рішення суду, оскільки самим рішенням встановлені протиправні дії щодо невиплати позивачу допомоги по безробіттю, що доводить порушення права позивача з боку відповідача на своєчасне їх отримання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського міського центру зайнятості - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 200/3239/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.
      
 Судді                                                                                        А.В. Гайдар
                                                                                                              Т.Г. Гаврищук 
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв