ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/587/24	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/630/25 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стецюка Юрія Олеговича на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
       У квітні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом.
       В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.03.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1172-8922. На виконання вимог Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А4062 для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами надання споживчих кредитів та інших супутніх документів. 
       Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 17000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 18 днів; знижена відсоткова ставка - 2,50% в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день. 
       ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору.         Однак, відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, порушила взяті на себе зобов`язання, не повернула кредитні кошти позивачу.
       Так, станом на 20.03.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки складає 151 470 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 17000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 151470 грн.
       Однак, позивачем було застосовано програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс» та частково списано заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 83470 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 85000 грн.
       Враховуючи указане, ТОВ «Укр кредит фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1172-8922 від 17.03.2023 у сумі 85000 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 17000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 68000 грн.
       Рішенням Підволочиського районного суду від 01.04.2025 року позов ТОВ «Укр КредитФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1172-8922 від 17.03.2023 року в розмірі 85 000 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Стецюк Ю.О. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у справі відсутні належні та допустимі докази факту перерахування коштів саме ОСОБА_1 ; подані банківські довідки та листи не містять ключових реквізитів (дата, належність рахунку, підтвердження власника картки); порушені принципи змагальності сторін (суд фактично збирав докази замість позивача); у договорі наявні суперечності щодо строку кредитування (18 днів чи 300 днів), що створює істотний дисбаланс прав сторін, тому такі умови мають тлумачитися проти кредитодавця відповідно до принципу contra proferentem, закріпленого у практиці Верховного Суду.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Укр Кредит Фінанс" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. 
Доводи відзиву зводяться до того, що кредитний договір №1172-8922 від 17.03.2023 був укладений в електронній формі, з використанням одноразового ідентифікатора (A4062), що є допустимим згідно з Законом України «Про електронну комерцію», відповідач самостійно сформував заявку на сайті, надав персональні дані та реквізити картки, що підтверджує усвідомленість і добровільність укладення договору. Кошти у сумі 17000 грн були фактично перераховані на картку, вказану відповідачем, що підтверджується довідками АТ КБ «ПриватБанк» і є належним доказом виконання зобов`язання зі сторони позивача. Проценти нараховувалися лише до кінця строку кредитування (10.01.2024) на передбачених у договорі умовах, штрафи чи пеня — не нараховувались. 
       Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи. 
       Обставини справи. 
       17.03.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту https://credos.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1172-8922 від 17 березня 2023 року. Оспорюваний договір укладений в електронній формі, а саме ОСОБА_1 було підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора А4062. 
       Позичальник підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», на веб-сайті http//:credos.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 Договору). 
Згідно з п. 2.2 Договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позивальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. 
Сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 на наступних умовах: розмір кредиту – 17000 гривень; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою – стандартна процентна ставка, яка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (п.4.6. Договору), базовий період складає 18 календарних днів з дня надання кредиту (п. 4.4 Договору). Пільгова процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням. Строк кредитування – 300 днів, дата повернення кредиту – 10 січня 2024 року (п.4.8. Договору).
Згідно з п. 4.9. Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 756335%. 
Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 170000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 153000 грн (п. 4.10 Договору). 
З довідки про перерахування суми кредиту № 1172-8922 від 17.03.2023 року, виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вбачається, що 17.03.2023 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» шляхом здійснення переказу кошти у сумі 17000 грн (платіж № 2251135641). Такі кошти перераховані на платіжну карту № НОМЕР_1 , яка зазначена позичальником як номер особистого електронного платіжного засобу у п. 12 Договору. 
З інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», яку долучено до позовної заяви, видно, що здійснений ТОВ «Укр Кредит Фінанс» платіж № 2251135641 у сумі 17000 грн. був успішно проведений 17.03.2023 року на платіжну карту № НОМЕР_1 .
АТ КБ “Приват Банк” на запит суду надано інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 , а саме рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_3 .
Так, зарахування коштів в сумі 17000 гривень на рахунок ОСОБА_1 підтверджується випискою за договором № б/н за період з 17.03.2023 року по 18.03.2023 року, надану суду АТ КБ «Приватбанк», а саме вбачається, що 17.03.2023 року на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 17000 гривень. Крім того, з наданої виписки також вбачається, що того ж дня ОСОБА_1 розпорядилась вказаними вище коштами на власний розсуд, а саме здійснила дві транзакції: на суму 7002,96 грн та на суму 9448,00 грн. 
Станом на 20.03.2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки по кредиту становив 168470 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 17000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 151470 грн.
В подальшому, позивачем було застосовано до відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими відсотками у сумі 89470 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 85000 грн.
       Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
       Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
       Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).
       Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
       Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
       Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
       Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).
       Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України) (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19).
       Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
       Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
       Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
       Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       Відповідно до ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
       Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       У постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
       Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
       Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1172-8922. від 17.03.2023 року, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису, відповідачці було надано кошти у позику в сумі 17000 грн, які перераховано їй на картку, однак взятих зобов`язань за договором ОСОБА_1 не виконувала неналежним чином, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами.
       З таким висновком суду слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на наявних у справі доказах.
       Зокрема, у справі наявні докази, які підтверджують волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1172-8922. від 17.03.2023 року шляхом підписання нею договору електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора А4062; докази перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 на карту, емітовану їй АТ КБ «ПриватБанк», якими вона користувалася, та дані, які підтверджують неналежне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вищевказаним договором.
       Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження укладення між сторонами договору кредитної лінії № 1172-8922. від 17.03.2023 року, порушення відповідачем його умов, розміру заборгованості, а надані відповідачем докази не спростовують висновків суду першої інстанції.
       Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не оспорювала укладеного між нею та позивачем договору та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в його частині до суду не звертався.
       Доводи апеляційної скарги щодо нібито відсутності належних доказів перерахування коштів саме ОСОБА_1 є необґрунтованими, виходячи із наступного. Факт перерахування коштів підтверджений належними доказами. У матеріалах справи наявна довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс», з якої чітко видно: 17.03.2023 року на платіжну картку з номером НОМЕР_1 було здійснено переказ 17000 грн за платіжним дорученням №2251135641. Цей номер картки вказаний особисто відповідачкою у кредитному договорі як засіб отримання коштів.
        Належність вказаного рахунку відповідачці підтверджена банком АТ КБ «ПриватБанк», який надав виписку по рахунку № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_4 ...), з якої вбачається: 17.03.2023 на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 17000 грн; у той самий день вона використала ці кошти, здійснивши транзакції на 7002,96 грн та 9448 грн. Таким чином, банк підтвердив як дату надходження, так і власника карти, на який були зараховані кошти.
       Отже, кредит був перерахований саме на картку, зазначену в договорі, відповідачка погодилася на умови, підписала договір за допомогою одноразового SMS-коду (ідентифікатора A4062), кошти надійшли, були використані — отже, зобов`язання кредитора виконані.
       Доводи апеляційної скарги про наявність суперечностей щодо строку кредитування та застосування принципу contra proferentem на думку колегії суддів є безпідставними.
       Колегія суддів вважає, що жодної суперечності в умовах договору немає.
Базовий період (18 днів) — це початковий пільговий період, протягом якого застосовується знижена процентна ставка 2,5%.
Загальний строк кредитування — 300 днів — це строк, протягом якого позичальник зобов`язаний повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки.
       Ці дві умови не суперечать одна одній, а є різними складовими договірної моделі: базовий період > пільгові умови; загальний строк > зобов`язання щодо повернення.
       Як виснувано Верховним Судом у постанові від 14 травня 2022 року, справа № 944/3046/20 у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3,4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". 
        Згідно з практикою Верховного Суду, цей принцип застосовується лише у разі неоднозначного або неясного формулювання умов, яке неможливо тлумачити іншим чином. У даному випадку: усі поняття чітко визначені у договорі; порядок нарахування відсотків — описаний; відповідачка ознайомилась з умовами до укладення договору (що зафіксовано в матеріалах справи); суперечностей, які потребують тлумачення на користь споживача, не має.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін, фактично збирав докази замість позивача, є хибними.
       Так, до позовної заяви ТОВ «Укр Кредит Фінанс» долучило: копію кредитного договору; довідку про перерахування коштів; інформацію з ПриватБанку щодо проведення платежу. Ці документи були подані самою стороною позивача, а не зібрані судом з власної ініціативи.
        Запит до АТ КБ «ПриватБанк» не був «збиранням доказів замість позивача», а мав на меті перевірку достовірності наданих документів та підтвердження належності рахунку саме відповідачці.
       Крім того, колегія суддів перевірила наданий ТОВ «Укр кредит фінанс» розрахунок заборгованості за кредитним договором та вважає, що заявлена позивачем сума боргу за кредитним договором у розмірі 85000 грн, яка складається з простроченої заборгованість за кредитом - 17000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 68000 грн. (із урахуванням часткового списання заборгованості ) у повній мірі ґрунтується на умовах договору. Будь якого контрозрахунку відповідачкою не подано.
       Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
       Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
       На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Стецюка Юрія Олеговича — залишити без задоволення.
Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Постанову суду апеляційної інстанції складено 22 серпня 2025 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Гірський Б.О.

                                                                               Храпак Н.М.