ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2025 року
м. Харків
справа № 642/2014/25
провадження № 22-ц/818/3611/25 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого -                 Пилипчук Н.П.,
суддів -                         Мальованого Ю.М., Яцини В.Б., 
за участю секретаря -         Львової С.А., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро кредитного стягнення»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» на ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року в складі судді Грінчук О.П.

                                в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро кредитного стягнення» про захист персональних даних споживача, в якому просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», та дані щодо заборгованості; видалити з бази даних Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро КС» всю інформацію про ОСОБА_1 , як таку, що отримана незаконно; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро КС» припинити неправомірні дії, що полягають у дзвінках та повідомленнях на номер телефону НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»; вирішити питання щодо судових витрат.
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що 06 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» передало персональні дані позивача та дані про погашення заборгованості ще одній сторонній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю  «Укрборг», яке почало виконання доручення Товариства з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут» та звернулось до нього з вимогою про сплату заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут». 
Вважав, що необмежена можливість передання Товариством з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут» його персональних даних невизначеному колу нових осіб може спричинити до постійного залучення співвідповідачів у справі та зміні позовних вимог, що сприятиме затягненню розгляду справи та продовженню порушень його прав.
Просив забезпечити позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут» передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариства з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут», та дані щодо заборгованості.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено, забезпечено позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Сергієнко К.С., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро кредитного стягнення», про захист персональних даних споживача, шляхом заборони ТОВ «Харківгаз збут», передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариства з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут», дані щодо заборгованості.
Не погоджуючись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із вимогами позову, окрім того забезпечення позову не може бути тотожнім позовним вимогам. Вимоги позивача заявлені на майбутнє, що не узгоджується з нормами ЦПК України. Позивачем не зазначено та не доведено кому саме, з яких підстав товариство не має права надавати зазначену інформацію, а отже фактично відсутній предмет спору. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 наведено достатньо доказів для необхідності застосування заходів забезпечення позову. 

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро кредитного стягнення» про захист персональних даних споживача, в якому просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», та дані щодо заборгованості; видалити з бази даних Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро КС» всю інформацію про ОСОБА_1 , як таку, що отримана незаконно; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро КС» припинити неправомірні дії, що полягають у дзвінках та повідомленнях на номер телефону НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут»; вирішити питання щодо судових витрат.
В свою чергу, в заяві про забезпечення ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут» передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариства з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут», та дані щодо заборгованості.
Ухвалою судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025  року відкрито провадження у справі.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема  забороною вчиняти певні дії.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 (провадження № 61-10529св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20 (провадження № 61-6265св21), від 10 січня 2024 року у справі № 308/1493/23 (провадження № 61-7011св23). 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, сприятиме захисту прав позивача та не порушуватиме прав відповідача.
З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки воно не відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, є заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», та дані щодо заборгованості, тоді як способом забезпечення позову позивач визначив аналогічну вимогу. Тобто, зазначений спосіб забезпечення позову за змістом є тотожним позовним вимогам.
Отже, застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову є тотожними позовним вимогам, які вирішені ним без розгляду справи по суті у змагальному процесі.
У абзаці 1 частини десятої статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Аналіз вказаних вимог закону свідчить про те, що забезпечення позову шляхом задоволення тотожних позову вимог є грубим порушенням положень частини десятої статті 150 ЦПК України.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції у порушення зазначених вище вимог закону не врахував, що позов ОСОБА_1 не може забезпечуватися шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут» передавати третім особам персональні дані ОСОБА_1 , а саме прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номери засобів зв`язку, номери особових рахунків споживача, дані за договором споживання, дані розрахунків із Товариства з обмеженою відповідальністю  «Харківгаз збут», та дані щодо заборгованості, оскільки таке забезпечення є тотожним позовним вимогам ОСОБА_1 , тобто судом фактично вирішено питання щодо позову шляхом його задоволення без розгляду справи по суті.
Оскільки суд неправильно застосував норми процесуального права, оскаржуване судове рішення не може вважатися законними та обґрунтованими, а тому підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.
Керуючись ст. ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» - задовольнити.
Ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                                                         Н.П. Пилипчук

Судді                                                                 Ю.М. Мальований

       В.Б. Яцина