КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
                                                                                        Справа №760/5376/23
                                                                                                      Апеляційне провадження
                                                                                                               № 33/824/1115/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 жовтня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кожуховського Олега Вікторовича на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року  про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                                  встановив:
 
постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850грн, а також судовий збір в розмірі 536,80грн.
            Постановою судді визнано доведеним, що 25 лютого 2023 року приблизно о 9год. 10хв. в м. Києві по вул. В. Липківського, 25 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, при розвороті, не надав перевагу в русі транспортному засобу Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого сталось зіткнення, а вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3.Б, п. 16.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.         
            Не погоджуючись постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кожуховський О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кожуховський О.В. зазначає, що допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 у своїх поясненнях стверджував, що в момент настання дорожньо-транспортної пригоди він розпочинав рух через пішохідний перехід, а водій ОСОБА_1 проїхав даний пішохідний перехід на зелений для нього сигнал світлофору та зупинився за світлофором та пішохідним переходом для здійснення розвороту, почавши рух лише після зміни сигналу світлофора на червоний для зустрічного напрямку.
 Також захисник Кожуховський О.В. вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що водій автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 рухався на зелений сигнал світлофору, є помилковим, оскільки в момент проїзду перехрестя водієм ОСОБА_3 , пішоходи, у тому числі і свідок ОСОБА_2 , вже розпочали рух по пішохідному переходу з іншого боку вулиці, що свідчить про червоний сигнал світлофора для водія ОСОБА_3 .
Захисник Кожуховський О.В. стверджує, що зі схеми дорожньо-транспортної 
                                                                      
пригоди, а також показань свідка вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 знаходився в межах смуги для руху, а не на перетині двох смуг. Зазначає, що розташування автомобіля, хоч і в межах смуги руху, але не повністю паралельне смузі, можна пояснити ударом автомобіля ОСОБА_1 автомобілем ОСОБА_3 , про що свідчать і механічні ушкодження на транспортних засобах.
Також захисник Кожуховський О.В. вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги наданий стороною захисту висновок експерта від 3 квітня 2023 року № 691 лише на підставі заперечень з боку сторони потерпілого.
Таким чином, захисник Кожуховський О.В. стверджує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 , дотримуючись ПДР України, для здійснення розвороту проїхав світлофор та пішохідний перехід на зелений сигнал світлофора, зупинившись вже на перехресті для очікування можливості здійснити розворот, при цьому надаючи перевагу у русі транспортним засобам, що рухались у зустрічному напрямку, і лише після зміни сигналу світлофора, тобто коли для зустрічного транспорту увімкнувся червоний сигнал, а для пішоходів - зелений, розпочав маневр розвороту.
            Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кожуховського О.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Сакун А.О., які просили залишити постанову судді першої інстанції без змін, вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 25469/23-52 від 20 вересня 2024 року, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
            Суд апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
            У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. 
Вказані вимоги суддею  першої інстанції дотримані не були.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення 
                                                                       
правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАПє бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
            Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
            Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2023 року, серії ААД № 442397, в цей день, о 09 год. 10 хв. по вул. В. Липківського, 25 в місті Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті, при розвороті не надав перевагу у русі транспортному засобу Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3.Б, п. 16.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (с.с.1).   
            ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що не погоджується з ним, у поясненнях, наданих на місці ДТП, зазначив, що рухався по вул. В. Липківського в напрямку пл. Л. Толстого, на перехресті з вул. Стадіонна робив розворот, після чого в нього в`їхав автомобіль Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 (с.с.4).
            Відповідно до п. 2.3.Б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
            Згідно п. 16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди він вже проїхав пішохідний перехід на зелений сигнал світлофора та чекав можливості здійснити розворот. Стверджує, що, орієнтуючись по світлофору, що висів над смугою руху, розпочав маневр лише після зміни його сигналу, та пропустивши автомобілі, що рухались у зустрічному напрямку, на жовтий сигнал світлофора почав здійснювати розворот. Зазначає, що вже закінчивши розворот, він відчув сильний удар в праву сторону свого автомобіля від автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на червоний сигнал світлофора.
Водій автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції стверджував, що він рухався на зелений сигнал світлофора, а автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився на пішохідному переході, несподівано розпочав здійснювати розворот, намагаючись проскочити. Зазначає, що зіткнення відбулось саме в момент розвороту автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився перпендикулярно по відношенню до нього, а після зіткнення автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , розвернуло в напрямку руху, а тому на схемі ДТП вони зображені майже паралельно.
З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події дорожньо-транспортної пригоди та її механізму, відповідно до положень ст. 273 КУпАП 
                                                                                  
до суду апеляційної інстанції був запрошений експерт з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ).
Вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, переглянувши відеозапис, експерт Галузінський О.М. суду апеляційної інстанції пояснив, що надати однозначний висновок про відповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п. 16.6. Правил дорожнього руху України в рамках судового процесу неможливо, враховуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та даних схеми дорожньо-транспортної пригоди.
Також на питання захисника ОСОБА_3 - адвоката Сакун А.О. експерт ОСОБА_4 зазначив, що визначити в категоричній формі, за наявними матеріалами справи, точне місце розвороту водія ОСОБА_1 та сигнал світлофора, який був увімкнений в цей момент, неможливо.
            Експерт ОСОБА_4 пояснив, що для перевірки спроможності пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, наданих у судовому засіданні з приводу місця зіткнення транспортних засобів та їх положення на проїжджій частині перед виникненням дорожньо-транспортної пригоди, необхідно досліджувати транспортні засоби, параметри руху і це потребує інженерних розрахунків, оскільки в матеріалах справи недостатньо слідової інформації, яка була зафіксована на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.
            Згідно висновку експерта Інни Бабіної за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 25469/23-52 від 20 вересня 2024 року (с.с.105-112), в матеріалах справи містяться дві протилежні суб`єктивні версії водіїв щодо одночасного ввімкненого для кожного з них зеленого сигналу світлофору для їх напрямків руху, що потребує дослідження з точки зору організації дорожнього руху на підставі об`єктивних даних з позиції увімкненого зеленого світла для кожного з них і одночасно для обох відповідно до схеми  та циклограми світлофорного регулювання.
            З технічної точки зору об`єктивними даними можна вважати такі дані, як записи камер відео спостереження або автомобільного відеореєстратора, які орієнтовані на світлофор хоча б одного напрямку руху тривалий час, під час яких буде видно зміну світлового сигналу.
            Підтвердження або спростування суб`єктивних даних версій водіїв та свідків експертним шляхом можливо лише на підставі об`єктивних даних.
            За відсутності в матеріалах справи зазначених об`єктивних даних (записів камер відеоспостереження та автомобільних відео реєстраторів) виключити можливість розвитку подій за версіями обох водіїв ( ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) щодо сигналів світлофору експертним шляхом неможливо.
            Крім того, в наданих на дослідження матеріалах справи відсутня циклограма світлофорного регулювання на даному перехресті, що унеможливлює провадження дослідження в категоричній формі, тому подальше дослідження проводилось з урахуванням двох варіантів розвитку подій:
            Варіант 1: в момент перетину стоп-лінії для напрямку руху автомобіля Volkswagen Jetta був увімкнений сигнал світлофора, що дозволяє рух.
            В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля Volkswagen Jetta ОСОБА_3 з моменту виникнення небезпеки для руху регламентуються вимогами п. 12.3 ПДР України.
            В даній дорожній обстановці водію автомобіля Volkswagen Golf ОСОБА_1 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п. 16.6 ПДР України.
            Варіант 2: в момент перетину стоп-лінії для напрямку руху автомобіля Volkswagen Jetta увімкнений сигнал світлофора, що забороняє рух.
            В даній дорожній обстановці, наближаючись до регульованого перехрестя, водій 
                                                                                  
автомобіля Volkswagen Jetta ОСОБА_3 з технічної точки зору повинен був керуватись вимогами п. 8.10 ПДР України.
            В свою чергу, водію автомобіля Volkswagen Golf ОСОБА_1 необхідно було з моменту виникнення небезпеки для руху керуватись вимогами п.п. 10.1 та (або) 12.3 ПДР України.
            Визначити технічну можливість у кожного з водіїв уникнути даного зіткнення, здійснити оцінку відповідності дій водіїв вимогам ПДР України та встановити невідповідності дій водіїв вимогам ПДР України з технічної точки зору, що знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП в категоричній формі неможливо.   
            Отже, судовий експерт дійшла висновку, що встановити технічну неспроможність пояснень будь-кого із водіїв, на основі наданих для дослідження матеріалів, неможливо.
            Крім цього, неможливо у категоричній формі встановити факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.6 ПДР України, оскільки у водія ОСОБА_1 необхідність керуватись даним пунктом ПДР України виникала виключно за умови перетину водієм автомобіля Volkswagen Jetta ОСОБА_3 стоп-лінії на увімкнений сигнал світлофора, що дозволяє рух.
            Разом з тим, встановити, який саме сигнал світлофора був увімкнений в момент перетину автомобілем Volkswagen Jetta стоп-лінії по напрямку свого руху, за наявними матеріалами справи неможливо. 
За таких обставин, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення,   не є достатнім доказом вчинення ним правопорушення та не може бути підставою для притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини вчинення правопорушення, не можуть вважатись доведеними на підставі досліджених судом  апеляційної  інстанції  доказів та встановлених в судовому засіданні обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди.
Інших доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.                                                         
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена винуватість особи та його подія  мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Разом з цим, під час апеляційного розгляду не було поза розумним сумнівом встановлено порушення ОСОБА_1 п. 16.6 Правил дорожнього руху, тобто вина 
                                                                                   
ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, не є доведеною.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, законодавець передбачив підставу для закриття провадження у справі - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). 
Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши, відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року не може вважатися законною та обґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.
Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
                                                      постановив:
 
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кожуховського Олега Вікторовича задовольнити.
Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124  Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

                        Суддя                                                                        І.М. Рейнарт