П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/8959/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Віятик Наталія Володимирівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
26 серпня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік-Інвест» до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамік-Інвест" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на протиправність рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401000/2024/000164/2 від 17.05.2024.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA401000/2024/000164/2 від 17.05.2024.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік-Інвест» сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік-Інвест» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Зазначає, що з метою поміщення товарів, що надійшли на адресу ТОВ «Керамік-Інвест», в митний режим «імпорт» декларантом до Вінницької митниці подано електронну митну декларацію (далі ЕМД) №24UA401020027800U0 від 17.05.2024 та товаросупровідні документи. За результатами проведеного посадовими особами митниці аналізу товаросупровідних встановлено, що заявлена декларантом митна вартість товарів не може бути підтверджена документально у зв`язку з наявними суперечностями у товаросупровідних документах, а саме: 1) по маршруту слідування товарів встановлено факт перевантаження морських контейнерів в порту Constanta (Румунія), при цьому в ЕМД відсутні відомості щодо відповідних витрат, які можуть бути документально підтверджені. До митного оформлення надано довідки про вартість транспортних витрат №1/14152 від 10.05.2024 та б/н від 13.05.2024, проте у них відсутні конкретні числові значення вартості навантажувально-розвантажувальних робіт, що проводилися із вказаним товаром. 2) декларантом надано банківські платіжні документи від 09.04.2024 №090424/1819995 та від 17.11.2023 №171123/1781807N, згідно яких покупцем здійснено оплату за товар на загальну суму 7185,02 USD, проте згідно рахунку-фактури №EXP-352/2023-24 від 22.02.2024 та поданої ЕМД вартість товару складає 7045,32 USD. Вказані розбіжності не піддаються обчисленню та логічному співставленню. З огляду на вищевикладене, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості.
Враховуючи, що декларантом поданий не повний пакет документів, що в обов`язковому порядку має подаватися з метою підтвердження заявленої митної вартості, а використані відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до п.п.2, 3 статті 58 МКУ, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.
Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 04.04.2024 № UA205140/2024/022645, за якою оформлено товар «1.Плитка керамічна для мостіння і покриття підлоги або стін»… та його вартість складає 0,681 USD/кг.
Таким чином, на думку відповідача, митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
02.08.2024 подано відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечила проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Звертає увагу на те, що згідно пакувального листа від 22.02.2024 було відвантажено плитки для мостіння, облицювальна для підлоги чи стін "ROYAL BRILIANT STATUARIO" sugar розміром 600*1200мм- 483,84м2 та "ROYAL CHAVILLE GREY" sugar розміром 600*1200мм – 532,80м2. Загальною вартістю товару 7045,32 дол. США, що підтверджено комерційним інвойсом. Таким чином, всупереч проформи-інвойса відправником недовантажено 20,16 м2 необхідної керамічної плитки, вартість якої згідно прайс-листа становить 6,93 дол. США за м2, відтак нестача товару складає 139,70 дол. США. Отже, вартість поставки визначена декларантом 7045,32 дол. США. З огляду на вищевикладене, ціна товару є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.
Разом з тим, відповідачем як джерело числового значення митної вартості товару застосовано ЕМД від 04.04.2024 № UA205140/2024/022645, за якою оформлено товар «1.Плитка керамічна для мостіння і покриття підлоги або стін»… та його вартість складає 0,681 USD/кг. Зі змісту якої можна встановити, що виробники керамічної плитки є абсолютно різними, а торгова марка – відсутня. Таким чином, рішення про коригування є необ`єктивним та необґрунтованим, оскільки неможливо встановити подібність вказаних відповідачем товарів.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 29.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Керамік-Інвест», як суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності укладено зовнішньоекономічний контракт №3/07/2020 з компанією Commander Vitrified pvt Itd, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує товар в асортименті та за цінами, вказаними в інвойсах (рахунок-фактурах), що додаються до кожної поставки.
Згідно п. 2.1. Контракту ціни за товар, що продається за цим контрактом, встановлюються у валюті, зазначеній в інвойсах, у ціну товару включені всі витрати продавця на експорт товару, що вказується в рахунок-фактурі (інвойсі); можливе постачання зразків товарів, рекламної продукції, супутніх товарів, що поставляються (каталоги, проспекти, експозитори і т.д.) і на безкоштовній основі.
Відповідно до умов вказаного Контракту згідно Рахунку-проформи PI-281/2023-24 від 09.11.2023 та Commercial invoice EXP-352/2023-24 від 22.02.2024 ТОВ «Керамік-Інвест» отримало плитку для мостіння, облицювальна для підлоги чи стін, керамічна, глазурована, прямокутної форми, з коефіцієнтом поглинання води не більше 0,5 мас. %, артикулів:
- "ROYAL BRILIANT STATUARIO" розміром 600*1200мм - 483,84м2 - 336 картонних коробів;
- "ROYAL CHAVILLE GREY" розміром 600*1200мм - 532,80м2 - 370 картонних коробів.
Всього: 1016,64м2 - 706 картонних коробів - 24 дерев. паллет. Торгівельна марка: "CREANZA". Виробник: "Commander Vitrified Pvt. Ltd". Країна виробництва: IN.
Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним Контрактом, ТОВ «Керамік-Інвест» через представника ПП "Лазуріт-А", до Вінницької митниці подало митну декларацію № 24UA401020027800U0 від 17.05.2024, у якій самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 7045,32 доларів.
Митним брокером ПП "Лазуріт-А" подано митному органу наступні документи:
- Митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів;
- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 22.02.2024;
- Рахунок-проформа (Proforma invoice) PI-281/2023-24 від 09.11.2023;
- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) EXP-352/2023-24 від 22.02.2024;
- Коносамент (Bill of lading) від 27.02.2024;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) від 13.05.2024;
- Супровідний документ TI (Dispatch note model) 24ROCT190000329058 від 09.05.2024;
- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 24.02.2024;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару від 17.11.2023;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару від 09.04.2024;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 13.05.2024;
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 10.05.2024;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.09.2023;
- Розрахунок ціни (калькуляція) від 09.11.2023;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продаж № 3/07/2020 від 29.07.2020;
- Договір про надання послуг митного брокера №38 від 19.04.2024;
- Договір транспортного експедирування 02/06/2023;
- Договір (контракт) про перевезення 01 від 10.05.2024;
- Технічна специфікація б/н від 22.02.2024;
- Копія митної декларації країни відправлення 7750070.
За результатом опрацьованої митної декларації та поданих документів Вінницькою митницею прийнято рішення №UA401000/2024/000164/2 від 17.05.2024 про коригування митної вартості, яким за резервним методом на рівні 13,9520 дол за одиницю товару було відкориговано митну вартість усієї поставки товару.
Підставою коригування митної вартості вказано на те, що в процесі митного оформлення було встановлено, що в поданих до митного оформлення документах виявлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме встановлено, що по маршруту слідування товарів - встановлено факт перевантаження морських контейнерів в порту Constanta Румунія, при цьому за ЕМД відсутні щодо відповідних витрат та які б були документально підтверджені (у довідці про вартість транспортних витрат N1/14152 від 10.05.2024 та довідці Nб/н від 13.05.2024 відсутні конкретні числові значення вартості навантажувально-розвантажувальних робіт); декларантом надано Банківський платіжний документ, що стосується товару N090424/1819995 від 09.04.2024 та N171123/1781807N від 17.11.2023 згідно яких здійснено перерахування оплати за товар на загальну суму 7185,02, проте згідно рахунку-фактури NEXP-352/2023-24 від 22.02.2024 та поданої ЕМД вартість товару складає 7045,3200 USD.
Митна вартість визначена за резервним методом згідно ст. 64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості є МД від 04.04.2024 NUA205140/2024/022645, за якою оформлено товар «Плитка керамічна для мостіння і покриття підлоги або стін» та складає 0,681 USD/кг.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями та діями митного органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Положеннями частини першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 
1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частинами 1-2 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.
Водночас, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України), зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Отже, із системного аналізу наведених правових норм слідує, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Натомість судом встановлено, що при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом, відповідач використав джерелом числового значення митної вартості відомості з митної декларації від 04.04.2024 №UA205140/2024/022645, за якою оформлено товар «Плитка керамічна для мостіння і покриття підлоги або стін» та складає 0,681 USD/кг, але при цьому не вказав виробника такої плитки, її торговельну марку та країну виробництва, а також не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також не зазначив докладної інформації щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що є порушенням вимог статті 55 МК України.
При цьому враховуються висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17 та від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а.
Як вбачається із порівняльного аналізу митної декларації від 17.05.2024 24UA401020027800U0, що подавалась позивачем для здійснення митного оформлення товару, та митної декларації від 04.04.2024 №UA205140/2024/022645, що була використана Вінницькою митницею як джерело числового значення для коригування митної вартості, відповідач використав ціну не ідентичного товару, оскільки згідно умов контракту №3/07/2020 ТОВ «Керамік-Інвест» купило плитку для мостіння, облицювльну для підлоги чи стін, керамічну, глазуровану, прямокутної форми, з коефіцієнтом поглинання води не більше 0,5 мас.% різних артикулів та розмірів торгівельної марки “CRENZA”, виробник “Commander Vitrified Pvt.Ltd”, а у використаній відповідачем декларації оформлено товари «Плитка керамічна для мостіння і покриття підлоги або стін», виробник Zarko Grantino Pvt Ltd, IN, торговельна марка не вказана та складає 0,681 USD/кг.
Крім того, у прайс-листі від 01.09.2023 наданого позивачем ціна за кожну одиницю товару визначена в кв.м, натомість у використаній відповідачем декларації ціна вказана за кг.
Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності умов зовнішньоекономічного контракту компанією Commander Vitrified pvt Itd 09.11.2023 було виписано проформу-інвойс щодо плитки для мостіння, облицювальна для підлоги чи стін "ROYAL BRILIANT STATUARIO" sugar розміром 600*1200мм- 518,40 м2 та "ROYAL CHAVILLE GREY" sugar розміром 600*1200мм – 518,40 м2. Загальна вартість товару 7185,02 дол. США.
Натомість згідно пакувального листа від 22.02.2024 було відвантажено плитки для мостіння, облицювальна для підлоги чи стін "ROYAL BRILIANT STATUARIO" sugar розміром 600*1200мм- 483,84м2 та "ROYAL CHAVILLE GREY" sugar розміром 600*1200мм – 532,80м2. Загальною вартістю товару 7045,32 дол. США, що підтверджено комерційним інвойсом.
Таким чином, всупереч проформи-інвойса відправником недовантажено 20,16 м2 необхідної керамічної плитки, вартість якої згідно прайс-листа становить 6,93 дол. США за м2, відтак нестача товару складає 139,70 дол. США. Відтак, вартість поставки визначена декларантом 7045,32 дол. США.
Що стосується посилання відповідача на факт перевантаження морських контейнерів в порту Constanta Румунія, при цьому за ЕМД відсутність доказів щодо відповідних витрат та які б були документально підтверджені (у довідці про вартість транспортних витрат №1/14152 від 10.05.2024 та довідці №б/н від 13.05.2024 відсутні конкретні числові значення вартості навантажувально-розвантажувальних робіт), то судом встановлено, що окремий рахунок за навантажувально-розвантажувальні роботи не виставлявся.
Разом з тим, розрахунок з експедитором ТОВ «ТАНІТ ГРУП» в повному обсязі підтверджено довідкою від 10.05.2024, яка містить числове значення транспортно-експедиторського обслуговування в порту Constanta Румунія – 33 696,05 грн., що свідчить про підтвердження транспортних послуг саме в порту.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після придбання товару ТОВ «Керамік-Інвест», з метою належного оформлення цього подало відповідачу митну декларацію №24UA401020027800U0 від 17.05.2024 у якій самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 7045,32 доларів та для підтвердження заявленої вартості товару такі документи: Митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів; Пакувальний лист (Packing list) б/н від 22.02.2024; Рахунок-проформа (Proforma invoice) PI-281/2023-24 від 09.11.2023; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) EXP-352/2023-24 від 22.02.2024; Коносамент (Bill of lading) від 27.02.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) від 13.05.2024; Супровідний документ TI (Dispatch note model) 24ROCT190000329058 від 09.05.2024; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 24.02.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 17.11.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 09.04.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 13.05.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 10.05.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.09.2023; Розрахунок ціни (калькуляція) від 09.11.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продаж № 3/07/2020 від 29.07.2020; Договір про надання послуг митного брокера №38 від 19.04.2024; Договір транспортного експедирування 02/06/2023; Договір (контракт) про перевезення 01 від 10.05.2024; Технічна специфікація б/н від 22.02.2024; Копія митної декларації країни відправлення 7750070.
Аналізуючи зміст усіх цих документів, суд доходить висновку, що вони були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах таких розбіжностей, які б давали митному органу право коригувати задекларовану митну вартість із застосуванням резервного методу.
За наслідками розгляду справи суд упевнився в тому, що зауваження митного органу по своїй суті носять формальний характер та окремо або у сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування митної вартості товару.
Колегія суддів додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Визначаючись щодо дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії позивача, то суд зазначає, що позовні вимоги про скасування про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2024/000164/2 від 17.05.2024 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Переглядаючи правомірність стягнення судових витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги №17 від 04.06.2024, детальний опис робіт №АВ-00001 від 04.07.2024 та платіжна інструкція №835 від 04.07.2024, що підтверджує оплату у розмірі 5000 грн. за надані послуги.
Так, 04.06.2024 між позивачем та адвокатом Швець А.В. укладено договір про надання правничої допомоги. За умовами цього договору адвокат зобов`язується, серед іншого надавати клієнту правничу допомогу.
Положеннями пункту 3.2.1 Договору №17 від 04.06.2024 встановлено фіксований гонорар в розмірі 5 000 грн.
Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є платіжна інструкція від 04.07.2024, за якою позивач сплатив гонорар у розмірі 5000 грн.
Разом з тим, факт виконання робіт підтверджено детальним описом робіт №АВ-00001 від 04.07.2024.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній адміністративній справі є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. Отже, слід відшкодувати витрати на правничу допомогу понесені позивачем в сумі 5 000 грн.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.