Номер провадження: 22-ц/813/3936/25 
Справа № 522/3442/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року
у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,

встановив:
У лютому 2023 року Одеська міська рада звернулася до суду з вказаним вище позовом у якому просила:
- скасувати рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Юрія Вікторовича від 20 червня 2022 року за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856918751101), щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м.;
- зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення прибудови площею 8,3 кв.м.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2021 року № 2589 належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 37,8 кв.м., яка розташована на першому поверсі вказаного багатоквартирного житлового будинку.
08.08.2022 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено комісійне обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства за результатами якого складено акт.
В ході обстеження зафіксовано проведення ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції зазначеної вище квартири шляхом влаштування прибудови на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради та дверного прорізу в несучій стіні в бік двору житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, містобудівні умови та обмеження для проектування реконструкції квартири з влаштуванням прибудови та дверного прорізу не видавались.
Станом на 24.02.2022 року інформація щодо реєстрації дозвільних документів за даною адресою в Реєстрі будівельної діяльності відсутня.
17.06.2022 року ФОП ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна № ТІ01:2423-1411-5665-2101, в якому відображена прибудова загальною площею 8,3 кв.м.
Також, 17.06.2022 року ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» за підписом експерта ОСОБА_3 видано довідку № 466194, відповідно до якої загальна площа квартири збільшена із 37,8 до 46,6 кв.м. за рахунок виявлення технічних розбіжностей при підрахунку загальної та житлової площі у зв`язку із уточненням лінійних розмірів та площ приміщень та зроблено висновок, що проведення вказаних будівельних робіт не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.
Проте, у зазначені вище технічний паспорт та довідку від 17.06.2022 року внесені недостовірні дані, оскільки загальна площа квартири збільшилась за рахунок влаштування прибудови на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Одеса. 
У подальшому, 24.06.2022 року на підставі вказаних документів державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козловим Ю.В. прийнято рішення за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 та змінено загальну площу квартири з 37,8 кв.м. до 46,6 кв.м.
Посилаючись на те, що самочинно збудований (прибудований) об`єкт порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій розташована ця споруда (прибудова), позивач просив задовольнити позовні вимоги. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року вказаний вище позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Ю.В. від 20 червня 2022 року за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856918751101), щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення прибудови площею 8,3 кв.м.
Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні вказаних вище позовних вимог Одеської міської ради. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду про збільшення загальної площі кватири 18 по вул. Успенський 62 у м. Одеса за рахунок земель комунальної власності є безпідставним, зважаючи на відсутність у суду спеціальних знань у сфері будівництва. Також судом першої інстанції залишено поза увагою, недоведеність позивачем обставин, що на момент прийняття оскаржуваного рішення державного реєстратора в Реєстрі будівельної діяльності була відсутня інформація про отримання чи неотримання відповідачкою дозвільних документів. Крім того, матеріали справи не містять приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності відповідачки. Оскільки відповідна прибудова не має фундаменту, а є навісом( балконом) скаржниця вважає, що належним позивачем у цій справі є орган державного архітектурно- будівельного контролю.
У відзиві на апеляційну скаргу ОМР посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення зауважує, що наданий самою ОСОБА_1 технічний паспорт від 17.06.2022 року фіксує наявність прибудови до квартири АДРЕСА_1 , проте у інформаційній довідці від 17.06.2022 року, яка також надана відповідачкою реєстратору зазначено про зміну площ не внаслідок проведення самочинного будівництва чи реконструкції. Доводи скаржниці про те, що спірна прибудова не має фундаменту, а отже не прив`язана до розташованої під нею земельної ділянки спростовуються матеріалами справи, а посилання на те, що належним позивачем у цій справі є орган державного будівельного контролю є безпідставними оскільки ОМР звернулась до суду у порядку визначеному ч.4 ст. 376 ЦК України, а не п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження з розпорядження землями комунальної власності територіальних громад належать відповідним сільським, селищним, міським радам.
Згідно зі ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.
Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.
З аналізу з положень наведених норм законодавства вбачається, що, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 загальною площею 37,8 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2589.
24.06.2022 року державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козловим Ю.В. на підставі технічного паспорта від 17.06.2022 року № ТІ01:2423-1411-5665-2101, виготовленого ФОП ОСОБА_2 та інформаційної довідки від 17.06.2022 року № 466194, виданої ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», прийнято рішення № 6378570 про внесення змін до розділу, відкритого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , за яким здійснено змін загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м. та додано до розділу вказані технічний паспорт та інформаційну довідку.
З технічного паспорта від 17.06.2022 року № ТІ01:2423-1411-5665-2101, виготовленого ФОП ОСОБА_2 убачається наявність прибудови до квартири АДРЕСА_1 , розташованої на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 8,3 кв.м.
Відповідно до інформації, зазначеної у інформаційний довідці від 17.06.2022 року № 466194, виданої ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» згідно проведеної технічної інвентаризації квартири були виявлені технічні розбіжності при підрахунку загальної та житлової площі у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, і не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Також згідно п. 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 406. Загальна площа квартири складає 46,6 кв.м. та житлова площа 19,4 кв.м.
08.08.2022 року представником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із залученням спеціалістів Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» здійснено комісійне обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено відповідний акт. Так, у зазначеному акті зафіксовано проведення ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції вказаної квартири шляхом влаштування прибудови на прибудинковій території загального користування, яка належить територіальній громаді м. Одеси та дверного прорізу в несучій стіні в бік двору житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування реконструкції квартири АДРЕСА_1 з влаштуванням прибудови та дверного прорізу в несучій стіні не видавались.
Відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності станом на 24.02.2022 року інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво за даною адресою відсутні.
З листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 31.08.2022 року № 01-18/894 убачається, що рішення про передачу у власність або користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймались.
За таких встановлених судом обставин, земельна ділянка, на якій відповідачкою ОСОБА_1 влаштовано прибудову до належної їй квартири, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для будівництва прибудови за вказаною адресою не надавалась.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 ЦК України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , тут і далі, який діяв на час прийняття рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Юрія Вікторовича від 20 червня 2022 року за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856918751101), щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м., (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ, які вже відбулися, з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.
Статтею 3 Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Зокрема п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
При цьому відповідно до ч. 2 цієї статті Закону, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.
Частинами 8, 9 ст. 18 Закону визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
При цьому згідно з ч. 2 цієї статті Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються у визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Так пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" N 1127 від 25 грудня 2015 року (чинним на день проведення оспорюваної реєстрації змін)визначено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, не обхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.
П. 77 цього Порядку передбачає, що особливості державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті здійснення нового будівництва чи реконструкції, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції проводиться також за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до законодавства до проведення його реконструкції.
При цьому відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку, є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.
У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.
Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.
Як убачається з переліку документів, на підставі яких була проведена реєстрація змін, підставою для такої реєстрації є технічний паспорт від 17.06.2022 року № ТІ01:2423-1411-5665-2101, виготовлений ФОП ОСОБА_2 та інформаційна довідка від 17.06.2022 року № 466194, видана ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП». 
Інших документів, на підставі яких було проведено реєстрацію змін об`єкту нерухомості не зазначено.
Щодо технічного паспорту, як підстави внесення змін до права власності, колегія суддів зазначає, що технічний паспорт це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту.
Отже, технічний паспорт також не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути єдиною підставою для реєстрації змін розділу із збільшення загальної площі об`єкта.
Стосовно інформаційної довідки від 17.06.2022 року № 466194, виданої ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», колегія суддів зауважує про таке.
Із вказаної довідки убачається, що "згідно проведеної технічної інвентаризації квартири були виявлені технічні розбіжності при підрахунку загальної та житлової площі помилки, а саме при попередній інвентаризації не були враховані підсобні приміщення, а також площа змінена у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, і не належать до самочинного будівництва та не являються реконструкцією згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Також, згідно п. 1 переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію затвердженого постановою N 406 від 07.09.2017 року. Загальна площа квартири складає 46,6 кв. м. та житлова площа 19,4 кв. м".
Відповідно до п. 2, 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року N 127, технічна інвентаризація комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).
Отже, довідка про проведення технічної інвентаризації є лише підтвердженням проведення технічної інвентаризації, яка є підставою для складання технічного паспорту, який не є правовстановлюючим документом.
Тож, колегія суддів виснує, що суб`єктом господарювання не перевірено наявність в попередній інвентаризації помилки стосовно неврахування підсобних приміщень, інакше було б виявлено, що до квартири прибудовано приміщення, яке і стало підставою збільшення квартири АДРЕСА_1 , і вказує, про те що інвентаризація на місці об`єкта не проводилась.
Таким чином, вказана довідка не є правовстановлюючим документом та не може слугувати законною підставою для прийняття рішення про реєстрацію змін розділу від 20 червня 2022 року за індексним № 63978570.
Отже, зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про скасування рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Юрія Вікторовича від 20 червня 2022 року за індексним № 63978570 про внесення змін до розділу, відкритого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1856918751101), щодо зміни загальної площі квартири з 37,8 кв.м. на 46,6 кв.м., як такого, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій знаходиться цей самочинно збільшений об`єкт, та як таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно збудований (прибудований) об`єкт площею 8,3 кв.м.
При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2021 року № 2589 належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 37,8 кв.м., що розташована на першому поверсі вказаного багатоквартирного житлового будинку, однак даних щодо прибудови площею 8,3 кв.м., цей договір не містить. 
Вказане виключає підстави для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на об`єкт площею 46,6 кв. м., тобто з урахуванням прибудови 8,3 кв. м.
Водночас, колегія суддів відхиляє, як безпідставні посилання скаржниці про неможливість встановлення судом факту збільшення площі квартири за рахунок перебудови, а не за рахунок виявлених технічних розбіжності при підрахунку загальної та житлової площі, звертаючи увагу на те, що факт здійснення самочинної прибудови ОСОБА_1 зафіксовано, зокрема, у акті комісійного обстеження об`єкта містобудування та, у складеному на замовлення самої ОСОБА_1 , технічному паспорті. 
Крім того, з апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не заперечує проти факту проведення влаштування відповідно прибудови, наполягаючи, однак, на тому, що така не має фундаменту, а отже не порушує права територіальної громади на земельну ділянку.
Викладене вище твердження скаржниці колегія суддів відхиляє, як необґрунтоване та таке, що спростовується доказами, що містяться у справі, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.
Посилання ОСОБА_1 на недоведеність позивачем факту відсутності у неї дозвільних документів на проведення реконструкції станом на день вчинення реєстраційних дій колегія суддів відхиляє, зауважуючи про те, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Водночас, заперечуючи проти викладених у позові обставин, відповідачка, однак жодних доказів на підтвердження отримання нею необхідних довільних документів на проведення будівельних робіт не надала.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що з цим позов мала звернутися до суду інша особа, колегія суддів, зауважує, що Одеська міська рада ініціювала цей позов не, відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, на виконання делегованих управлінських функцій з захисту територіальної громади від можливих несприятливих наслідків, викликаних порушенням архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних та інших норм, а з підстав передбачених ч. 4 ст. 376 ЦК України, у зв`язку із порушенням власних прав, як власника земельної ділянки, незаконним розташуванням на такій вказаної вище прибудови до належного скаржниці об`єкта нерухомості.
Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 року у справі №822/2149/18 сформував висновок про те, що обов`язковому знесенню об`єкт будівництва підлягає у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.
Отже встановивши, що вказаний об`єкт загальною площею 8,3 кв.м. є самочинним будівництвом, розташований на землі територіальної громади м. Одеси та перешкоджає реалізації громадою м. Одеси своїх повноважень, як власника відповідної земельної ділянки, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про задоволення позовних вимог ОМР з вказаних вище підстав.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладених у постановах від 13 грудня 2023 року у справі №522/17307/19 (провадження № 61-972св23), від 28 грудня 2023 року у справі №523/1749/21 (провадження №61-7898св23).
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржницею норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилання на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується скаржниця.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. 
Повний текст постанови складено 13 червня 2025 року.

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді:                                                                         О.Ю. Карташов

       М.В. Назарова