ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2025 року                                                                          Справа № 924/388/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:
позивача: представник Вавдійчик Б.П.  - адвокат
відповідача: представник  Тимощук І.В. - в порядку самопредставництва

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 (в частині стягнення витрат на правничу допомогу), ухваленого суддею Димбовським В.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено  20.06.25р.  у справі № 924/388/25 
за позовом Державної установи "Райківецька виправна колонія №78"  
до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" 
про стягнення 82122,16 грн. надмірно сплачених коштів за електричну енергію відповідно до договору №К-4 від 16.02.2024
ВСТАНОВИВ:
1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 у справі №924/388/25 (в частині стягнення витрат на правничу допомогу).
1.2. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 у справі №924/388/25 відмовлено у позові Державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" про стягнення 82122,16 грн. надмірно сплачених коштів за електричну енергію відповідно до договору №К4 від 16.02.2024. 
1.3. Стягнуто з Державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" 3000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката. 
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом враховано, що за своєю категорією справа №924/388/25 характеризується наявністю невеликої кількості доказів, відбулось одне підготовче засідання та одне засідання по суті, спір стосувався стягнення коштів, що врегульовано нормами права і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи. 
2.2. Спір у даній справі №924/388/25 не є спором значної складності.
2.3. Також, враховується, що покладення всіх судових витрат на іншу сторону може бути надмірним тягарем для цієї сторони. 
2.4. Судом прийнято до уваги, що позивач являється державною установою і розрахунки здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань, вона являється розпорядником бюджетних коштів і здійснює свої видатки в межах затвердженого кошторису. 
2.5. Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а в решті витрат на правничу допомогу належить відмовити.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" 24.06.2025, через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх2849/25 від 25.06.2025), в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 у справі № 924/388/25 у частині розподілу судових витрат по справі та постановити у скасованій частині нове рішення, яким стягнути з Державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" 30000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката. Судові витрати по справі в апеляційному провадженні покласти на Державну установу "Райківецька виправна колонія(№78)".
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині розподілу судових витрат протиправним, незаконним та необґрунтованим. Відповідач також не може погодитись з встановленими судом обставинами справи, наданою їм оцінкою, суперечливою мотивацією та неправильними висновками суду. Апелянт не погоджується з висновками суду, щодо підстав  відмови у стягненні всього розміру витрат на правничу допомогу. Твердження суду про невелику кількості доказів не відповідає обставинам та матеріалам справи. 
3.3. Представником відповідача були опрацьовані наступні обсяги доказів по справі: позовна заява з додатками - на 90 аркушах; матеріали процедури відкритих торгів на сайті «Прозоро» з усіма доданими документами та електронними підписами (загальні відомості про процедуру, тендерна документація, запитання та роз`яснення, пропозиції учасників, їх розкриття та оцінка, повідомлення про намір, укладений договір, зміни до договору, виконання договору); договір та 12 додаткових угод до нього з додатками (на 37 аркушів); 15 актів приймання-передачі та 55 платіжних документів; матеріали наказного провадження; досліджено та проаналізовано близько сорока рішень Верховного Суду, з яких виокремлено на використано найбільш релевантні справі. 
3.4. Проведення по справі підготовчого засідання та засідання по суті в одне засідання стало наслідком якісної та кваліфікованої юридичної роботи сторони захисту, яка не затягувала розгляд справи та не створювала штучних підстав для відкладень або ж перерв.  В ухвалі про відкриття провадження суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи у загальному позовному провадженні з огляду на матеріали позовної заяви.  Пізніше суд, вирішуючи питання покладення судових витрат на Позивача у оскаржуваному Рішенні, дійшов упередженого та протилежного висновку, що спір у даній справі не є спором значної складності. У такому випадку цілком логічно постає питання, чому суд не розглядав просту справу зі спором незначної складності у наказному або ж у спрощеному позовному провадженні.  Відповідь – відкриваючи провадження у справі, суд не вважав даний спір простим. Посилання суду в аспекті оцінки складності справи на ту обставину, що спір стосується стягнення коштів, що врегульовано нормами права, викликає подив та здивування, оскільки суд відмовив у задоволенні позову та дійшов висновку про відсутність правової підстави для задоволення позовних вимог. 
3.5. В оскаржуваному рішенні суд дійшов висновку, що покладення всіх судових витрат на Позивача може бути надмірним тягарем для нього. При цьому суд прийняв до уваги, що Позивач являється державною установою і розрахунки здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань, вона являється розпорядником бюджетних коштів і здійснює свої видатки в межах затвердженого кошторису. Зауважує, що судові витрати у розмірі 30 т. грн не є та не можуть бути надмірним тягарем для Позивача. Водночас Позивач не заявляв та не надав до матеріалів справи доказів того, що стягнення з нього 27 т. грн, у стягненні яких суд відмовив, можуть мати мінімальні фінансові наслідки для Позивача, як юридичної особи.
3.6. Також суд, порушуючи рівність учасників судового процесу перед законом і судом, упереджено та бездоказово став на сторону Позивача, незаконно і протиправно поставив можливість відшкодування судових витрат за рахунок Позивача у залежність від його належності до системи державних органів, поклавши в основу свого висновку не підтверджене жодним доказом припущенні. 
3.7. Разом з цим суд залишив поза увагою ту обставину, що усі виправні колонії нарівні з державним фінансуванням своєї діяльності провадять господарську діяльність та отримують в її результаті кошти, що не є бюджетними. У випадку, якщо б Позивач надав власні фінансові плани/кошториси та звіти про їх виконання – суд міг би це з`ясувати. Однак суд обмежився використанням припущення для обґрунтування оскаржуваного Рішення. Чинний процесуальний закон забороняє обґрунтовувати судове рішення припущеннями.
3.8. Вартість витрат на правову допомогу встановлено та підтверджено договірними документами сторін у фіксованому розмірі гонорару - за повне супроводження справи, без зайвої та непотрібної у даному випадку деталізації, тарифів з почасовими розцінками і тд.  У даному випадку фіксована ставка гонорару не є «гонораром успіху». Вартість повного супроводження справи у розмірі 30000,00грн не є завищеною, а є реальною та співмірною зі складністю та обсягом наданих послуг.  Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
3.9. Відповідач вважає, що фіксований гонорар у розмірі 30000,0 грн у даній справі є розумним, співмірним, обґрунтованим, необхідним, не може створювати та не створює для Відповідача надмірного фінансового тягаря, враховує складність справи, кваліфікацію та досвід залученого адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини. 
3.10. Водночас докази того, що визначена Відповідачем вартість правничої допомоги (з огляду на обсяг та якість) не відповідає розумним (ринковим) цінам в матеріалах справи відсутні. Послуги правничої допомоги, що надані клієнту, характеризуються високою якістю.  Ухвалюючи оскаржуване Рішення суд залишив поза увагою той аспект справи, що надана правнича допомога по справі характеризується високою якістю, що обумовлена кваліфікацією і досвідом залученого адвоката, його особистими якостями, що у свою чергу формує вартість послуги.  На обґрунтованість заявленого розміру витрат на правову допомогу вказує також і та обставина, що суд, відмовляючи у задоволенні Позову, в оскаржуваному Рішенні повною мірою використав сформовану Відповідачем позицію по справі. Зайві послуги (нереальна правнича допомога) клієнту не нав`язувались та не надавались, а надані суду докази підтверджують надання клієнту саме необхідної правової допомоги як цілісної послуги (з усіма її складовими елементами, описаними в акті приймання-передачі послуг).  В оскаржуваному Рішенні суд не встановив і в матеріалах справи відсутні докази того, що надані адвокатом послуги не мали стосунку до справи. 
3.11. Висновок суду першої інстанції про те, що 90 % правничої допомоги (27 тис. грн) не відповідають критеріям розумності, реальності та співмірності – є неправомірним, незаконним, необґрунтованим та не відповідає висновкам Верховного Суду. Суд, мотивуючи оскаржуване рішення послався нескладність справи як підставу зменшення відшкодування витрат Відповідача. Однак, чинне законодавство не містить диференційованого переліку категорій спорів та складності справ в межах розгляду справ у загальному позовному провадженні з визначенням вартості правничої допомоги по кожній з них (залежності вартості послуг від складності справи).
3.12. В оскаржуваному рішенні суд не визначив та не обґрунтував, яка саме питома вага кожного із врахованих ним критеріїв у зменшенні Відповідачу відшкодування витрат на правову допомогу на 90 %, а також не навів будь-якого раціонального розрахунку призначеної ним до стягнення з Позивача суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00грн. Суд з власної ініціативи зменшив заявлений Відповідачем розмір витрат на правову допомогу.  При цьому Позивач не заперечував з приводу заявлених Відповідачем витрат на правову допомогу та не заявляв про зменшення їх розміру, а також не надавав відповідних доказів на обґрунтування таких клопотань та заяв. Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.  В оскаржуваному Рішенні про докази відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 126 ГПК України також нічого не зазначено. 
3.13. Суд фактично з власної ініціативи зменшив заявлений розмір витрат на правову допомогу, без відповідного клопотання Позивача та надання ним доказів неспівмірності. При цьому порушень Відповідачем положень, визначених ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України, суд в оскаржуваному Рішенні не встановив. Фактично суд неправомірно застосував власні дискреційні повноваження з посиланням на наявність обставин, визначених ч. 4 ст. 126 ГПК України, без відповідного клопотання про зменшення та без доказів неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу. 
3.14. Суд непропорційно, необґрунтовано та з порушенням меж дискреційних повноважень застосував до Відповідача зменшення відшкодування витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. Водночас суд не навів жодної належної і розумної підстави та обґрунтування застосованого до Відповідача обмеження (зменшення відшкодування витрат на правничу допомогу на 90 % від заявленої суми, за наявного підтвердження, що заявлені витрати були співмірними, обґрунтованими, фактичними, неминучими та обумовлені єдиною метою – захистом порушених прав Відповідача від незаконного, протиправного та необґрунтованого позову). 
3.15. Ухвалюючи оскаржуване рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, суд фактично керувався припущенними про наявність обставини, які дозволяють зменшити відшкодування витрат та не врахував жодної із обставин, які дозволяли присудити Відповідачу витрати в повному обсязі. Згідно зі ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.  Суд не врахував, що спір фактично виник виключно внаслідок неправильних дій Позивача та його суперечливої поведінки як сторони зобов`язання.
3.16. Також апелянтом зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат Відповідача у зв`язку з апеляційним оскарження рішення, який складає: витрати за надання правової допомоги, згідно з договором від 08.10.2024 № 10/2024-1 про надання правової (правничої) допомоги та Додатковою угодою від 01.05.2025 № 2 до нього, можуть скласти орієнтовно 30 тис.грн., інші витрати пов`язані з розглядом справи сторона Відповідача не планує. Разом з цим Відповідач може понести інші судові витрати, які на момент подачі апеляційної скарги не передбачені орієнтовним розрахунком, у тому числі у зв`язку із збільшенням витрат на правову допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для апеляційного розгляду справи або її підготовки до розгляду.  Також, зазначив, що докази про розмір судових витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з апеляційним розглядом справи, будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом рішення за скаргою.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 у справі №924/388/25. 
4.1.1. Розгляд апеляційної скарги призначено на 30.07.2025 о 15:15 год.  
4.1.2. Забезпечено представнику відповідача адвокату Вавдійчику Богдану Павловичу проведення судового засідання 30.07.2025 об 15:15 год в режимі відеоконференції.
4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 забезпечено уповноваженому представнику Державної установи "Райківецька виправна колонія №78" Ірині Тимощук участь в судовому засіданні 30.07.2025 о15:15год в режимі відеоконференції.
4.3. Позивач - Державна установа "Райківецька виправна колонія №78"у відзиві просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги  відповідача, оскаржуване рішення від 17.06.2025 у даній справі  залишити без змін.
4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
4.5. До участі у судовому засіданні  30.07.2025 з розгляду апеляційної скарги у даній справі в режимі відеоконференції, згідно ухвал суду долучилися представник позивача  та відповідача (апелянта).
4.6. В судовому засіданні 30.07.2025 уповноважені представники сторін надали пояснення в обґрунтування своїх доводів  та заперечень по суті розгляду апеляційної скарги у даній справі. 
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 у справі №924/388/25 (в частині стягнення витрат на правничу допомогу) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
Закон України "Про судовий збір";
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. З матеріалів справи слідує, що Державна установа "Райківецька виправна колонія (№78)" звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" 82122,16 грн. надмірно сплачених коштів за електричну енергію відповідно до договору №К4 від 16.02.2024, вважаючи, що має право на відшкодування збитків.
7.3. Ухвалою Господарського суду Хмельницької від 15.04.2025 відкрито провадження у справі №924/388/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
7.4. 14.05.2025 судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
7.5. 17.06.2025  відповідачем подано заяву про стягнення з позивача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 30000,00 грн., посилаючись на укладені договір про співпрацю від 03.10.2024р., договір про надання правової допомоги від 08.10.2024р., додаткову угоду №2 від 01.05.2025р., акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 12.06.2025р. та виставлений рахунок на оплату послуг №10/2024-1/2-1 від 01.05.2025р. 
7.6. У судовому засіданні 17.06.2025 представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.
7.7. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував,  просив відмовити у його задоволенні. Також просив суд стягнути з позивача на користь відповідача 30000,00 грн. правової допомоги адвоката. 
7.8. 17.06.2025 за результатами розгляду даного спору по суті судом першої інстанції ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову Державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)".
7.8.1. Згідно рішення судом вирішено стягнути з Державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" 3000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката. 
7.9. Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а в решті витрат на правничу допомогу – відмовлено.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, врахування  доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції від  17.06.2025 у частині відмови у задоволені заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу  з прийняттям нового рішення - про задоволення вказаної заяви у повному обсязі, виходячи з наступного.
8.2. Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України визначено, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
8.3. Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
8.4. Згідно частин 1, 2 статті 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
8.5. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
8.6. Як уже зазначалося, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
8.7. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
8.8. Згідно статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
8.8.1. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
8.8.2. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
8.8.3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
8.8.4. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
8.8.5. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
8.9. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
8.10. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
8.11. Згідно статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
8.12. Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
8.13. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
8.14.  Окрім цього, суд має також враховувати: складність справи та складність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
8.15. Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
8.16. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
8.17. Так, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
8.18. Разом з тим, слід зазначити, згідно статті 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
8.19. Відповідно до статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
8.20. Згідно з правилами частини 2 статті 42 ГПК України, учасники справи (серед іншого) зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
8.21. Отже, усі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем у визначені процесуальними нормами строки, а неможливість подання доказів у такі строки повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.
8.22. Представником відповідача адвокатом  Вавдійчиком Б.П.  на підтвердження факту надання юридичних послуг та понесення  витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00грн надано акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 12.06.2025р. та виставлений рахунок на оплату послуг №10/2024-1/2-1 від 01.05.2025р., також в матеріалах справи наявні договір про співпрацю від 03.10.2024р., договір про надання правової допомоги від 08.10.2024р., додаткова угода №2 від 01.05.2025р., 
8.23. Так, за Договором про співпрацю від 03.10.2024 між Адвокатським об`єднанням ''Колохорт'' та адвокатом Вавдійчиком Б.П., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2907 від 31.05.2007р., адвокат зобов`язався надавати правову допомогу від імені та за рахунок адвокатського об`єднання ''Колохорт'' (пункт 1.1 договору) (а.с. 124).
8.24. Правнича допомога у даній справі надавалась на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/2024 від 08.10.2024р., укладеного між Адвокатським об`єднанням ''Колохорт'', як об`єднанням, та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол'' (відповідач), як Клієнтом, за умовами пункту 1.1 якого, Адвокатське об`єднання  зобов`язується самостійно або шляхом залучення інших адвокатів, надавати замовнику правничу допомогу за його запитом, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги (а.с. 122-123).
8.25. Адвокат Вавдійчик Б.П. надавав правничу допомогу відповідачу у справі №924/388/25 - Товариству з обмеженою відповідальністю ''Енергетична компанія ''Інсол''  згідно ордеру від 05.05.2025. 
8.26. Пунктом  2 Додаткової угоди №2 від 01.05.2025 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/2024 від 08.10.2024  сторони погодили , що розмір гонорару за виконання умов договору з надання замовнику правової допомоги у господарській справі №924/388/25 становить фіксовану суму 30000,00 грн.
8.27. Згідно Акту передачі акті приймання-передачі №1 від 12.06.2025 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №10/2024 від 08.10.2024 та Додатковою угодою №2 від 01.05.2025 до нього, відповідно до умов п.п. 1, 2 Договору та п.п. 2.1 п. 2 Додаткової угоди № 2 Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв правову (правничу) допомогу по господарській справі № 924/388/25, що перебуває в провадженні Господарського суду Хмельницької області (суддя Димбовський В.В.), за позовом Державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" про стягнення надмірно сплачених коштів за електричну енергію (за договором № К-4 від 16.02.2024), у тому числі щодо відшкодування судових витрат по справі, зокрема (але не виключно): 
- підготовка відзиву на позовну заяву та доказів до неї, подання відзиву сторонам та до суду з 01.05.2025 до 05.05.2025, у тому числі: ознайомлення з матеріалами Замовника; детальне вивчення, дослідження, перевірка та аналіз документації щодо проведення процедури закупівлі в електронній системі закупівель Прозоро (у тому числі на предмет нікчемності договору про закупівлю та змін до нього), договірних документів та документів про виконання поставки; доданих до позову документів; встановлення фактичних відносин, що склались між сторонами, надання їм попередньої правової оцінки та визначення природи правовідносин сторін; підготовка правової позиції Клієнта із захисту прав і законних інтересів від пред`явленого позову у порядку господарського судочинства, обсягу та якості доказової бази, пошук та перевірка актуальної судової практики, викладеної у висновках Верховного Суду у подібних правовідносинах; узгодження з клієнтом сформованих правової позиції та доказової бази, перспективності судового провадження, можливого врегулювання на стадії підготовчого провадження (витрачено 20 годин); 
- підготовка до судового засідання, очікування підключення до відеоконференції та безпосереднє здійснення представництва інтересів Клієнта у підготовчому судовому засіданні 14.05.2025 (витрачено 2 години); 
- наступне, після дня складення цього Акту, надання Клієнту правничої допомоги до оголошення (отримання) рішення суду по справі.
2. Вартість наданої Адвокатським об`єднанням правової (правничої) допомоги Клієнту з супроводу у порядку господарського судочинства справи № 924/388/25, що перебуває в провадженні Господарського суду Хмельницької області, згідно з п.п. 1 та 4 цього Акту, п.п. 2.1. п. 2. Додаткової угоди № 2 та п. 2.2. Договору, становить 30 000,0 грн (тридцять тисяч гривень 0 копійок) та підлягає сплаті Замовником на користь Адвокатського об`єднання наступним чином: 20 000,0 грн авансом в 10-ти денний строк з дня укладення Додаткової угоди № 2; 10 000,0 грн. в десятиденний строк з дня оголошення (отримання) рішення суду по справі. 
3. Підготовче засідання по справі було завершене 14.05.2025 р., а розгляд справи по суті призначено на 17.06.2025 р. 
4. Сторони погоджують, що цим Актом повною мірою охоплюється наступне надання Виконавцем правової (правничої) допомоги Клієнту до вирішення справи № 924/388/25 по суті спору (або закриття провадження чи залишення позову без розгляду) або врегулювання судового спору в інший спосіб. Цей Акт у частині, що стосується наступного надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги Клієнту після 12.06.2025, набуває чинності у день проголошення (підписання, складення повного тексту) судового рішення по справі. 
5. Адвокатське об`єднання доручило ведення справи Клієнта адвокату Вавдійчику Б.П. на підставі укладеного з ним договору про співпрацю від 03.10.2024р. Адвокат Вавдійчик Б.П. має вищі юридичну та економічну освіти, володіє кваліфікацією бухгалтера з правом обіймати посаду головного бухгалтера, з 2004 року безперервно здійснює юридичну практику, а з 2007 року безперервно практикує адвокатську діяльністю, є досвідченим правником-практиком. З урахуванням характеру та процесуальної поведінки Позивача і Прокурора, адвокат Вавдійчик Б.П. відносить справу до середньої категорії складності. 
6. Клієнт не має до Адвокатського об`єднання будь-яких претензій щодо якості, своєчасності та повноти наданої правової (правничої) допомоги за Договором. 
7. Адвокатське об`єднання заявляє та гарантує Клієнту, що забезпечить вчинення необхідний процесуальних дій для відшкодування судових витрат по справі, згідно з цим Актом, за рахунок Позивача.
8. Цей Акт є невід`ємною частиною Договору та Додаткової угоди № 2 до нього, складений Сторонами українською мовою, в електронній формі та підлягає скріпленню електронними цифровими підписами сторін. На окрему вимогу однієї із Сторін цей Акт може бути також складено в паперовій формі. Сторони встановлюють пріоритетним Акт, складений в електронній формі.
8.28. Представником відповідача надано суду належні докази, яким підтверджується факт надання правничої допомоги відповідачу під час розгляду даного спору.
8.29. Велика Палата Верховного Суду зауважує, "що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18".
8.30. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
8.31. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
8.32. Так, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
8.33. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
8.34.  Представник відповідача заявляв до стягнення з позивача судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції  - витрати на правничу допомогу у сумі 30000,00грн.
8.35.  Колегію суддів встановлено, що позивачем не подавалося будь яких заперечень щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу у сумі 30000,00грн. Також не було заявлено клопотань щодо зменшення розміру таких витрат, які відповідач просить стягнути з позивача.
8.36. Статтею 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
8.37. Відповідно до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
8.38. Таким чином, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права. Правові позиції Верховного Суду щодо співмірності судових витрат із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності викладені у постановах  №909/371/18 від 25.06.2019, №916/2102/17 від 20.05.2019.
8.39. Так, судом першої інстанції, за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу зроблено висновок про те, що за своєю категорією справа №924/388/25 характеризується наявністю невеликої кількості доказів, відбулось одне підготовче засідання та одне засідання по суті, спір стосувався стягнення коштів, що врегульовано нормами права і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи. 
8.39.1. Господарським судом Хмельницької області визначено, що спір у даній справі №924/388/25 не є спором значної складності. Також, враховано, що покладення всіх судових витрат на іншу сторону може бути надмірним тягарем для цієї сторони. Прийнято до уваги, що позивач являється державною установою і розрахунки здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань, вона являється розпорядником бюджетних коштів і здійснює свої видатки в межах затвердженого кошторису. 
8.39.2. Відтак місцевий господарський суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн - витрат на правову допомогу адвоката, а в решті витрат на правничу допомогу відмовив.
8.40. Колегія суддів враховуючи усі обставини даного спору, наведені у цій постанові правові позиції Верховного Суду щодо вирішення питання про розподіл судових витрат,  вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та передчасними.
8.41. Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
8.42. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини 3статті 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
8.43. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
8.44. При цьому розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
8.45. Разом із тим, господарським процесуальним законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
8.46. Як уже зазначалося, частинами 2 - 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
8.46.1. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
8.46.2. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
8.46.3. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). 
8.47. Вказані висновки щодо критеріїв, які мають бути дотримані при вирішенні питання про відшкодування судових витрат, є усталеними у судовій практиці Верховного Суду.
8.48. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
8.49. За усталеними висновками Верховного Суду у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат (постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17, а також від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).
8.50. Так, суд першої інстанції, без будь якого правового обґрунтування, як то до прикладу з урахуванням частини 5 статті 126 ГПК України, зокрема, зазначив, що за своєю категорією справа №924/388/25 характеризується наявністю невеликої кількості доказів, відбулось одне підготовче засідання та одне засідання по суті, спір стосувався стягнення коштів, що врегульовано нормами права і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи. 
8.50.1. Відтак, частково задоволив заяву позивача про стягнення витрат на правничу професійну допомогу.
8.51. Наведене свідчить, що місцевий господарський суд з власної ініціативи, без належного обґрунтування зменшив заявлену відповідачем суму витрат на надання правничої професійної допомоги у розмірі із 30 000 грн до 3 000 грн.
8.52. Відповідно до частини 2 та 5 статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
8.53. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині цим вимогам не відповідає, оскільки у  рішенні відсутнє належне обґрунтування висновку про зменшення розміру судових витрат.
8.54. Суд першої інстанції застосував загальні фрази без оцінки конкретних обставин справи, не надав достатні та чіткі пояснення, чому розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним, а також не зазначив, які з вимог, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України, не були дотримані при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката. 
8.54.1. Хоча закон прямо передбачає можливість зменшення розміру витрат лише у таких випадках.
8.55. В оскаржуваному рішенні відсутнє будь яке обґрунтування, які з заявлених позивачем витрат не відповідають критерію розумності, реальності адвокатських витрат - дійсної необхідності таких витрат. 
8.56. Разом з тим, слід зазначити, що фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
8.57. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд першої інстанції мав виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
8.58. Колегія суддів зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
8.59. Вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження та оцінки доказів за правилами статей 86, 210 ГПК України.
8.60. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
8.61. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.62. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
8.63. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
8.64. Враховуючи наведені обставини щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт  адвокатом відповідача щодо представництва інтересів останнього у дані справі у суді першої інстанції, а також враховуючи критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність,  необхідність, обґрунтованість, розумність їх розміру, співмірність та пропорційності, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі 30000,00грн є співмірними, відповідає критерію реальності таких витрат, дійсності та розумності їхнього розміру.
8.64.1. Заявлений розмір витрат підтверджується належними доказами.
8.65. Заява відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвоката підлягає до задоволення у повному обсязі.
8.65.1. Відповідно з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення 30 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
8.66. Господарський суд Хмельницької області, зменшуючи розмір судових витрат до 3000 грн, порушив положення частин 4-6 статті 126 ГПК України, не враховував висновки щодо застосування цієї норми права, викладені у наведених вище постановах Верховного Суду, допустивши таким чином необґрунтоване втручання у договірні відносини між відповідачем та Адвокатом/Бюро у частині визначення розміру гонорару.
8.67. Висновки викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні в частині розгляду заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу не відповідають встановленим обставинам справи, а тому наявні підстави для його скасування у відмовленій частині з прийняттям нового рішення - яким заяву про розподіл витрат на правову допомогу задоволити в повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача 30000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.
8.68. В даному випадку, висновок суду першої інстанції про наявність підстав лише для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн. є необґрунтованим.
8.69. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції  фактично неправомірно застосував власні дискреційні повноваження з посиланням на наявність обставин, визначених частини 4 статті 126 ГПК України, без відповідного клопотання про зменшення та без доказів неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу. 
8.70. Доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження, судом апеляційної інстанції враховуються, як обґрунтовані та підставні, що є наслідком задоволення його апеляційної скарги.
8.71.  Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" слід задоволити, рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.06.2025 у справі №924/388/25 (в частині стягнення витрат на правничу допомогу) скасувати у відмовленій частині та прийняти нове рішення, яким заяву про розподіл витрат на правову допомогу задоволити в повному обсязі, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення у відповідний  редакції згідно даної постанови.
9. Повноваження, суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду від 17.06.2025 слід скасувати в оскаржуваній частині  з підстав, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.277 ГПК України.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про винесення додаткового судового рішення судовий збір не сплачується. Відсутня у вказаному Законі і норма, яка визначає розмір ставки за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення або оскарження судового рішення в частині розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу.
10.2. Відповідно, апелянтом в даному випадку не сплачувався судовий збір.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" від 24.06.25р. задоволити. 
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 17 червня 2025 року у справі №924/388/25 (в частині стягнення витрат на правничу допомогу) скасувати у відмовленій частині та прийняти нове рішення, яким заяву про розподіл витрат на правову допомогу задоволити в повному обсязі, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції:
"Стягнути з державної установи "Райківецька виправна колонія (№78)" (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Райківці, вул. Паркова, 9; код ЄДРПОУ 08564765) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія "Інсол" (м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), 102, корпус (літ. З), код ЄДРПОУ 42834213) 30000,00 грн. (тридцять тисячі гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу адвоката".
Видати наказ.
Видачу наказу доручити Господарському суду Хмельницької області .  
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Справу №924/388/25 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "07" серпня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.