ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2218/25 Справа № 199/7910/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ярохович Тетяни Анатоліївни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року стосовно 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 

       за участю:
       захисника                                        Ярохович Т. А.
ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення. 
       Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 03.04.2025 о 20:50 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, 255, керував транспортним засобом «Mazda 636», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога КП «ДБКЛПД» ДОР № 1161 від 02.05.2025, згідно з яким огляд ОСОБА_1 було проведено 03.04.2025 о 22:45 годині, за результатом якого гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки автомобіль залишив поряд зі своїм будинком та пішов до магазину поруч, де працює його дружина, щоб разом повернутися додому. В цьому магазині він випив пляшку пива та їхати нікуди не збирався, через деякий час до нього підішли двоє невідомих чоловіків та почали розповідати, що нібито він пошкодив їх авто та вимагали грошові кошти з метою “вирішення питання” без поліції. На цю пропозицію ОСОБА_1 не погодився, на що чоловіки сказали, що заявлять у поліції і скажуть, що він нібито вдарив інше авто та буде мати проблеми у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 після цього викликав сам поліцію. Власник автомобіля Dacia Logan, чиє авто нібито ОСОБА_1 пошкодив та за наслідками був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, письмово надав суду пояснення про відсутність пошкоджень на його автомобілі.
       Захисник ставить під сумнів достовірність письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , якого неможливо викликати до суду, оскільки відсутні контактні дані, окрім адреси проживання на непідконтрольній території. 
       Відеозапис не містить доказів керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
       Позиції учасників апеляційного процесу.        
       В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду. 
       Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).        
       В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
       Мотиви апеляційного суду.
       Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків. 
       Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.
       Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №341041 від 25.05.2025; письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 від 03.04.2025; відеозаписі з нагрудних камер поліцейських; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.05.2025 №1161, відповідно до якого ОСОБА_1 03.04.2025 о 22:45 годині пройшов медичний огляд в КП «ДБКЛПД» ДОР, для встановлення стану сп`яніння та яким підтверджено, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Позиція захисту в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при цьому останній вживав алкогольні напої вже після того як залишив автомобіль на парковці, чекав на дружину та нікуди їхати не збирався.
Проте, з такими твердженнями захисту суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
При цьому аналогічні доводи захисником також заявлялися в суді першої інстанції, який ретельно їх перевірив, оцінив належним чином та обґрунтовано спростував в постанові, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. 
       З дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує як працівники поліції прибули за викликом про вчинення дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Дніпро, вул.Луговська, 255, де перебували два чоловіки, які були свідками даної пригоди. В ході спілкування працівники поліції встановили водія ОСОБА_1 , який, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом «Mazda 636», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому, здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_2 . Також ОСОБА_1 зазначив, що вказаний транспортний засіб він припаркував хвилин 10 назад (21:19:43 година). В ході спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не керував транспортним засобом та ніякої дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв, вважав, що раніше не знайомі йому чоловіки вимагають у нього грошові кошти. ОСОБА_1 також вказав, що зараз приїхав за своєю дружиною та чекає її. В свою чергу, працівник поліції, враховуючи наявність свідків, які бачили, як він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, висунув ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу Драгер або в умовах медичного закладу (21:32:40 година), на що останній добровільно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння в умовах медичного закладу (21:34:34 година). Після чого працівники поліції разом з ОСОБА_1 на службовому автомобілі прямують до приміщення КП «ДБКЛПД» ДОР, де останній пройшов медичний огляд на стан сп`яніння. При цьому жодних заяв, зауважень чи скарг під час проведення медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не заявляв.
       За вимогами п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       За порушення водієм вимог п. 2.9 а ПДР настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
       Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та письмовими доказами у справі, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
       Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі, які апелянт тлумачить на користь захисту, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
       В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам апеляційної скарги викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994 р., № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання (рішення у справі Van de Hurk проти Нідерландів, § 61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (рішення у справі Boldea проти Румунії, § 30).
       Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Ярохович Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
       
Суддя                                                                        О. П. Піскун