УХВАЛА
 
27 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 2-4057/11
провадження № 61-10578ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року щодо затвердження мирової угоди, та на постанову Одеського апеляційного суду 
від 26 червня 2025 року щодо встановлення способу і порядку виконання судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
У судовому засіданні сторони зробили спільну заяву про визнання мирової угоди та закриття провадження по справі і надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок на відповідних умовах.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2011 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на наступних умовах:
1. Сторони домовляються між собою, що згідно з умовами Мирової угоди,  ОСОБА_2 повертає ОСОБА_1 суму боргу у розмірі, 300 000 (триста тисяч) доларів США, який виник на підставі розписок ОСОБА_2 від 02 березня 2006 року та 03 березня 2006 року (надалі - «Сума боргу»);
2. Строк повернення суми боргу становить три роки, перебіг якого починається наступного дня після визнання Мирової угоди;
3. Сума боргу повертається частинами доларами США.
4. За згодою ОСОБА_1 , у рахунок погашення ОСОБА_2 суми боргу, йому може бути передано рухоме або нерухоме майно. Вартість такого майна та порядок її визначення погоджується за домовленістю Сторін;
5. Сторони погодили, що арешт на нерухоме майно, а саме: 49/100 ідеальної частки цегельного заводу за номером 27, що знаходиться по 
АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року по справи № 2-13934/10, зберігається до повернення ОСОБА_1 суми боргу у повному обсязі;
6. ОСОБА_1 заявляє, що з моменту підписання Мирової угоди та у випадку належного її виконання, не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_2 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом Мирової угоди;
7. Сторони погоджуються, що відсотки або будь-які інші додаткові платежі за строк дії або після спливу Мирової угоди не нараховуються та не сплачуються. Натомість, ОСОБА_2 зобов`язується, у якості компенсації за користування грошима за час дії угоди, після спливу часу її дії, передати у власність ОСОБА_1 цеглу півторачку у кількості 100 000 штук (за ціною на час укладення мирової угоди - 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США. ОСОБА_1 бере на себе обов`язок, після отримання суми боргу, вирішити питання про скасування арешту нерухомого майна, а саме: 49/100 ідеальної частки цегельного заводу за номером  
 АДРЕСА_1 та належить на праві власності    ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року по справі № 2-13934/10;
Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу закрито.
17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити спосіб і порядок виконання мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , затвердженої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-4057/11 шляхом передачі ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в розмірі 300 000 доларів США в порядку статті 600 ЦК України, ОСОБА_1 у власність 49/100 частин цегельного заводу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 червня 2010 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частин цегельного заводу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 червня 2010 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року заяву задоволено. 
Встановлено спосіб і порядок виконання мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , затвердженої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-4057/11 шляхом передачі ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в розмірі 300 000 (триста тисяч) доларів США в порядку статті 600 ЦК України, ОСОБА_1 у власність 49/100 частин цегельного заводу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 червня 2010 року;
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частин цегельного заводу, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 червня 2010 року.
Не погоджуючись з ухвалоюПриморського районного суду м. Одеси 
від 04 лютого 2011 року та з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року ОСОБА_2 оскаржив їх в апеляційному порядку. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2011 року про затвердження мирової угоди та відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси  від 14 листопада 2013 року про встановлення способу і порядку виконання рішення та відкрито апеляційне провадження. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2011 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
15 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року щодо затвердження мирової угоди, та на постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року щодо встановлення способу  і порядку виконання судового рішення.
Крім того, заявник включив до касаційної скарги заперечення на ухвали  Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження з підстав, передбачених частиною другою статті 406 ЦПК України.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, з огляду на таке.
Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.
Пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Щодо оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року, ухвалену за наслідками перегляду ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2011 року про затвердження мирової угоди.
Ухвала суду першої інстанції щодозатвердження мирової угоди може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 11 частини першої статті 353 ЦПК України).
Ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не зазначена в пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Отже, постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо затвердження мирової угоди, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України. 
Щодо оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року, ухвалену за наслідками перегляду ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року про встановлення порядку і способу виконання рішення.
Ухвала суду першої інстанції щодовідстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 26 частини першої статті 353 ЦПК України).
Ухвала суду першої інстанції про встановлення способу і порядку виконання рішенняпісля її перегляду в апеляційному порядку не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не зазначена в пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Отже, постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо встановлення способу і порядку виконання рішення, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України. 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене, постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо затвердження мирової угоди та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо встановлення способу і порядку виконання рішенняне підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Оскільки оскаржувані постанови не підлягають касаційному оскарженню, то підстави для перегляду ухвал про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження відсутні.  
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року щодо затвердження мирової угоди, та на постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року щодо встановлення способу і порядку виконання судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	М. Є. Червинська	
 	Є. В. Коротенко В. М. Коротун