ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. 	Справа № 440/15274/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2025, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039  по справі №440/15274/24
за позовом  ОСОБА_1  
до  Військової частини НОМЕР_1 ,   Головнокомандувача Збройних Сил України ,   Генерального штабу Збройних Сил України 
третя особа  Військова частина НОМЕР_2 
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Військова частина НОМЕР_2 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:
- визнати протиправним та скасувати п. 46 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.11.2024 №1552 (по особовому складу);
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2024 №353 в частині здачі ОСОБА_1 справ та займаної посади та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини з 29.11.2024, як такої що справи та посаду здала і вибула для подальшого проходження військової служби ординатором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головнокомандувача Збройних Сил України та військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді ординатора стоматологічного відділення поліклініки військової частини НОМЕР_1 з 29.11.2024.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що її переміщення відбулося з порушенням Положення № 1153/2008 без врахування ВОС (її протиправною зміною) чи відповідної підготовки. Зазначає, що позивачем з 2020 року по даний час не набуто досвіду з військово-облікової спеціальності - лікувальна справа в наземних військах (загальна практика). У свою чергу, наказ Міністра оборони України від 01.08.2023 № 444 «Про затвердження Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу та Переліку військово-облікових спеціальностей, за якими може бути присвоєно первинне військове звання молодшого лейтенанта запасу» (далі - Наказ № 444) та перелік до нього не визначають поняття та види споріднених військово-облікових спеціальностей. Водночас Додаток 2 до Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу визначає Перелік кодів військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, які підлягають заміні (тобто взаємозамінних). Згідно цього додатку ВОС 901000 - лікувальна справа в наземних військах (загальна практика) не може бути замінено на ВОС 902900 - організація надання стоматологічної допомоги, і навпаки.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 закінчила у 2018 році Вищий держаний навчальний заклад України "Українська медична стоматологічна академія" здобула кваліфікацію: освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліст; спеціальність "Стоматологія"; професійна кваліфікація: лікар-стоматолог, що підтверджується дипломом спеціаліста серії НОМЕР_3 , виданим 21 червня 2018 року (а.с. 9).
ОСОБА_1 закінчила у 2020 році Українську військово-медичну академію здобула кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр; спеціальність стоматологія; спеціалізація стоматологія; професійна кваліфікація лікар стоматолог, офіцер військового управління тактичного рівня, що підтверджується дипломом магістра серії НОМЕР_4 , виданим 25 червня 2020 року (а.с.10).
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №281 від 25 червня 2020 року відповідно до пунктів 84 та 107 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих випускників, які у червні 2020 року закінчили Українську військово-медичну академію за наступними спеціальностями, призначено: 221. "Стоматологія" 109. молодшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , начальником стоматологічного кабінету поліклініки НОМЕР_5 військового госпіталю (на 100 ліжок) національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" (на 1100 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, ВОС - 9029003 (а.с. 11).
Наказом командира в/ч НОМЕР_6 №29 від 11.03.2023 ОСОБА_1 присвоєно військове звання - капітан медичної служби, що підтверджується посвідченням офіцера НОМЕР_7 (а.с. 6).
31.10.2024 Головнокомандувачем Збройних Сил України прийнято розпорядження №22139/дск, у якому зазначено, що здійснюється контроль за виконанням вимог наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.10.2024 №474/дск "Про проведення невідкладних заходів комплектування бойових військових частин", станом на 31.10.2024 до переміщення з небойових військових частин (підрозділів) відібрано офіцери, водночас, оперативного доукомплектування особовим складом потребують військові частини ЗСУ України, які виконують бойові завдання в складі угрупувань військ (сил) на найбільш загрозливих напрямках. З метою оперативного доукомплектування зазначених бригад підготовленим особовим складом за рахунок призначення (переміщення) відібраних військовослужбовців з небойових військових частин (підрозділів) визначених родів військ (сил) ЗС України    Головнокомандувачем Збройних Сил України вимагається, зокрема,   від Командувача Медичних Сил ЗС України щодо опрацювання відповідних планів переміщення на призначення відібраних осіб офіцерського складу у передбачених розпорядженням розрахунках.
На виконання окремого доручення Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.10.2024 №22139/дск ІНФОРМАЦІЯ_1 опрацьовано план переміщення на призначення відібраних осіб офіцерського складу та надіслано опрацьований План, до якого серед інших осіб включено ОСОБА_1 , до Кадрового центру (а.с. 55-56).
У затвердженому Головнокомандувачем Збройних Сил України 27.11.2024 Плані переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України зазначено за №46: у графі "найменування посади, що підлягає комплектуванню" - ординатор лікувального відділення медичної роти НОМЕР_8 окремої механізованої бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України (шпк "старший лейтенант м/с", ВОС - 9010003, тр-13), у графі "кандидати, які плануються до переміщення на посади" - капітан медичної служби (11.03.2023) ОСОБА_1 , ординатор стоматологічного відділення поліклініка НОМЕР_5 військового госпіталю (на 200 ліжок) військово-медичного клінічного центру Північного регіону (на 475 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, з 01.07.2022 (шпк "капітан м/с", ВОС - 9029003, тр-13); у графі "підстава включення в план переміщення" - пункти 82, 83 та 257 положення. Необхідність доукомплектування військової частини. Розпорядження ГК ЗСУ від 31.10.2024 №22139/дск (а.с. 54).
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №1552 від 27.11.2024 відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.10.2024 №22139/дск нижчепойменованих осіб офіцерського складу звільнено з займаних посад і призначено капітана медичної служби ОСОБА_1 , ординатора стоматологічного відділення поліклініки військової частини НОМЕР_1 - ординатором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС - НОМЕР_9 (пункт 46 наказу) /а.с. 12, зворот а.с. 53/. У наказі зазначено, що призначається на посаду передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк "капітан медичної служби" на шпк "старший лейтенант медичної служби".
Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду копію рапортів від 29.11.2024 (зареєстрованих за вх. №5558 від 29.11.2024) ординатора стоматологічного відділення поліклініки капітана медичної служби ОСОБА_2 , складеного на ім`я заступника командира з медичної частини-начальнику медичної частини, про те, що 29.11.2024 вона здала справи та посаду ординатора стоматологічного відділення поліклініки та заступника командира з медичної частини-начальником медичної частини майора медичної служби ОСОБА_3 , складеного на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , яким ОСОБА_4 доповів по суті рапорту ординатора стоматологічного відділення поліклініки капітана м/с ОСОБА_1 (а.с. 42).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №353 від 29.11.2024 капітана ОСОБА_1 , ординатора стоматологічного відділення поліклініки, призначену наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 листопада 2024 року №1552 ординатором лікувального відділення медичної роти військової частин НОМЕР_2 , вирішено вважати такою, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби. 29 листопада 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (з продовольчого забезпечення виключити з сніданку 30 листопада 2024 року). Підстава: повідомлення про прийняття кадрових рішень наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 листопада 2024 року №1552 (вх. № 8636 від 28.11.2024), рапорт військовослужбовця від 29.11.2024 (вх. № 5558) (а.с. 13).
Не погодившись з пунктом 46 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.11.2024 №1552 (по особовому складу) та з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2024 №353 в частині здачі ОСОБА_1 справ та займаної посади та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини з 29.11.2024, як такої що справи та посаду здала і вибула для подальшого проходження військової служби ординатором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 , позивач звернулася до суду з позовом.
Відмовляючи в позовних вимогах, суд першої інстанції виходив з того, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення №1153/2008, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком вичерпного переліку випадків, визначених пунктом 112 Положення №1153/2008.
Оскільки метою переміщення позивача є доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду, капітан медичної служби ОСОБА_1 може призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду, за іншим ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю, враховуючи, що ВОС 901000 (Лікувальна справа в наземних військах (загальна практика)) та ВОС 902900 (Організація надання стоматологічної допомоги) відносяться до однієї Групи 90 Охорона здоров`я розділу ІІ Переліку ВОС осіб офіцерського складу Переліку №444.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Положеннями статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.
Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України – у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За приписами частин 1, 3 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі по тексту - Положення №1153/2008), встановлено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
За приписами пункту 5 Положення №1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Згідно з пунктом 6 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Пунктом 84 Положення №1153/2008 передбачено, що випускники вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти призначаються на відповідні вакантні посади безпосередньо після закінчення навчання у цих навчальних закладах, за винятком випускників, які зараховуються у розпорядження командира військової частини НОМЕР_10 , направляються до інших військових формувань та відряджаються до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти із залишенням на військовій службі.
За приписами пункту 107 Положення №1153/2008 випускники вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після закінчення навчання призначаються на посади, зокрема, осіб офіцерського складу - наказами Міністра оборони України.
Судовим розглядом встановлено, що молодший лейтенант медичної служби ОСОБА_1 , як випускниця 2020 року Української військово-медичної академії, після закінчення якої здобула кваліфікацію: ступінь вищої освіти магістр; спеціальність стоматологія; спеціалізація стоматологія; професійна кваліфікація лікар стоматолог, офіцер військового управління тактичного рівня (дипломом магістра серії НОМЕР_4 , виданим 25 червня 2020 року (а.с.10), наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №281 від 25 червня 2020 року призначена начальником стоматологічного кабінету поліклініки НОМЕР_5 військового госпіталю (на 100 ліжок) національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" (на 1100 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України, ВОС - 9029003 (а.с. 11), потім позивач була переведена на посаду ординатора стоматологічного відділення поліклініка НОМЕР_5 військового госпіталю (на 200 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (на 475 ліжок) Медичних сил ЗСУ, на якій позивач проходила військову службу до листопада 2024 року.
Наказом командира в/ч НОМЕР_6 №29 від 11.03.2023 ОСОБА_1 присвоєно військове звання - капітан медичної служби(а.с. 6).
Згідно з положеннями пункту 110 Положення №1153/2008 переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи. Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.
При цьому, за приписами підпункту 3 пункту 82 Положення №1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється, зокрема, на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.
Пунктом 83 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).
Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указами Президента України неодноразово продовжувався воєнний стан та строк проведення мобілізації. На час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.
Згідно з пунктом 1 Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 01 серпня 2023 року №444 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2023 р. за № 1562/40618 (далі по тексту - Перелік №444), військово-облікова спеціальність - це категорія військового обліку, яка визначає військовослужбовцям та військовозобов`язаним військову спеціальність та належність до виду (роду) військ (сил) (далі - ВОС). ВОС має цифрове позначення (номер, код) та найменування, що дозволяє вести автоматизований військовий облік.
Відповідно до пункту 5 Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 01 серпня 2023 року №444 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2023 р. за № 1562/40618, ВОС, за якими допускається призначення офіцерів, використовуються, зокрема, під час комплектування посад осіб офіцерського складу у воєнний час за іншими ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю, а також з обов`язковою додатковою підготовкою на навчальних зборах після призначення.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За приписами статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період визначено розділом XIV Положення №1153/2008.
Так, пунктом 257 Положення №1153/2008 встановлено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі по тексту - Інструкції №170, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту призначаються на посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Військовослужбовці, які займають посади військових капеланів, призначаються на посади і переміщуються по службі в межах посад Служби військового капеланства за погодженням з начальником Служби військового капеланства. Призначення військовослужбовців на посади керівників (керівні посади) юридичних служб Міністерства оборони України здійснюється за погодженням з керівником юридичної служби апарату Міністерства оборони України. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються з урахуванням результатів оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення на посади, подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу I цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.
Отже, відповідно до пункту 4.1 Інструкції №170 в умовах воєнного часу дозволяється здійснювати призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі на підставі Плану переміщення на посади.
Аналогічний висновок щодо застосування норми права викладено у постанові Верховного Суду від 07.02.2025 у справі № 520/1298/23.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 1 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Частиною 2 статті 64 Конституції України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
При цьому, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до пункту 3 Указу Президента від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Отже, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, статтею 43 Конституції України.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним твердження суду першої інстанції, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення №1153/2008, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком вичерпного переліку випадків, визначених пунктом 112 Положення №1153/2008.
Відтак, з дати оголошення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у позивача, яка проходить військову службу на офіцерській посаді, не могло бути законних очікувань того, що в особливий період призначення її на рівнозначні та нижчі посади буде здійснюватися виключно її згоди.
При цьому, для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду, та у воєнний час під час комплектування посад офіцерського складу допускається призначення на посади за іншим ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю.
Колегія суддів відмічає, що група 90 Охорона здоров`я розділу ІІ Переліку ВОС осіб офіцерського складу Переліку №444 включає як 901000 (Лікувальна справа в наземних військах (загальна практика)) (посади, на яких застосовується: на посадах спеціалістів у військових частинах (підрозділах), закладах охорони здоров`я, ВВНЗ та ВНП ЗВО, а також лікарі загальної практики), так і 902900 (Організація надання стоматологічної допомоги) (посади, на яких застосовується: на посадах головних (провідних) спеціалістів в органах військового управління (закладах охорони здоров`я)).
Таким чином, посади за ВОС 901000 та ВОС 902900 відносяться до однієї групи 90 Охорона здоров`я розділу ІІ Переліку ВОС осіб офіцерського складу Переліку №444.
Частиною 12 статті 1 Закону №2232-ХІІ встановлено, що жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.
Отже, позивач, яка вступила добровільно на військову службу та проходить військову службу на офіцерській посаді повинна виконувати військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає в себе проходження військової служби.
Пунктом 112 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують. Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів будь-якої з обставин, передбачених пунктом 112 Положення №1153/2008, які унеможливлюють переміщення військовослужбовця до нового місця військової служби Військової частини НОМЕР_2 , призначення позивача на нижчу посаду здійснено на підставі Плану переміщення на посаду, а метою призначення позивача на нижчу посаду стала необхідність доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про незаконність призначення капітана медичної служби ОСОБА_1 на нижчу посаду, що відноситься до штатно-посадової категорії "старший лейтенант медичної служби" без її згоди, оскільки у спірному випадку призначення на нижчу посади здійснюється без згоди військовослужбовців в силу наведених норм права.
Оскільки метою переміщення позивача є доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду, капітан медичної служби ОСОБА_1 може призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду, за іншим ВОС без додаткової підготовки за означеною спеціальністю, враховуючи, що ВОС 901000 (Лікувальна справа в наземних військах (загальна практика)) та ВОС 902900 (Організація надання стоматологічної допомоги) відносяться до однієї Групи 90 Охорона здоров`я розділу ІІ Переліку ВОС осіб офіцерського складу Переліку №444.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №1640/3394/18 зазначив, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. У цій постанові Верховний Суд визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Тож, у підсумку, Верховний Суд у справі № 1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №1552 від 27.11.2024 в частині пункту 46, яким відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.10.2024 №22139/дск нижчепойменованих осіб офіцерського складу звільнено з займаних посад і призначено капітана медичної служби ОСОБА_1 , ординатора стоматологічного відділення поліклініки військової частини НОМЕР_1 - ординатором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС - НОМЕР_9 (пункт 46 наказу) та наказ військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №353 від 29.11.2024 в оспорюваній частині, прийняті відповідачами на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені статтею 19 Конституції України, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 та як наслідок, підстави для зобов`язання Головнокомандувача Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді ординатора стоматологічного відділення поліклініки військової частини НОМЕР_1 з 29.11.2024 відсутні.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №440/15274/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк