ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/53/25 Справа № 201/5005/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
при секретарі - Травкіній В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року у складі судді Антонюка О.А.
у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Веслава-партнер» про визнання неправомірною діяльності, скасування наказу про звільнення, зміну формулювання підстав звільнення та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01 жовтня 2021 року перебував у трудових відносинах з ПП «Веслава-партнер» працюючи на посаді лікаря-стоматолога за трудовим договором, який було укладено на невизначений строк. 
З початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, вимушений був переїхати до м.Чернівці де перебував по день подання заяви про звільнення за власним бажанням, яку власноручно написав 27 червня 2022 року та направив на адресу відповідача цінним листом з описом вкладеного.
Відповідач заборонив йому виходити на роботу до 12 липня 2022 року згідно заяви про звільнення за власним бажанням та погрожував звільнення за «статтею», що підтверджується повідомленнями відправленими ПП «Веслава-партнер» через мессенджер Viber.
Зазначає, що 12 липня 2022 року на його ім`я надійшло повідомлення про надходження на відділення ПАТ «Укрпошта» листа від ПП «Веслава-партнер», в якому містилися трудова книжка із запису якої стало відомо, що 11 липня 2022 року його звільнено із займаної посади у зв`язку із втратою довіри згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України на підставі наказу №6/к від 11 липня 2022 року.
Вважає, що ПП «Веслава-партнер» порушено трудове законодавство, у відповідача були відсутні підставі для звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки роботодавець має обґрунтувати свою недовіру до працівника фактами вини працівника, наявністю підстав для звільнення за недовірою і довести вину працівника.
Враховуючи викладене, просив суд визнати незаконними дії ПП «Веслава-партнер» щодо безпідставного звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України; скасувати наказ №6/к від 11 липня 2022 року про звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України; змінити формулювання підстав звільнення в наказі №6/к від 11 липня 2022 року із «звільнений з втратою довіри згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «звільнити за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України»; зобов`язати ПП «Веслава-партнер» внести відповідні зміни в трудову книжку серія НОМЕР_1 , змінити запис «звільнений з втратою довіри згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «звільнити за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України».
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його права з боку ПП «Веслава-партнер», звільнення позивача відбулося відповідно до вимог трудового законодавства. 
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки щодо подачі відповідачем відзиву та доповнення до відзиву на позов з пропуском процесуальних строків без поважних причин. Відповідачем не було направлено екземпляр відзиву та доповнення до відзиву на позов на його адресу, що унеможливило подання відповіді на відзив. Редакція наказу відповідача №5/к від 30 вересня 2021 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу, яка долучена до відзиву на позов, не відповідає тій редакції, яка дійсно підписувалась позивачем, оскільки він не укладав та не підписував договори про матеріальну відповідальність від 01 липня 2017 року та від 30 вересня 2021 року. Вважає, що всі документи, що долучені до відзиву та доповнення до відзиву на позов є підробленими та складені після подання позову. Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що аргументи відповідача та надані документи не спростовують обставин, які викладені в позові та не мають жодного відношення до даної справи, оскільки відповідно до наказу від 30 вересня 2021 року №5/к він був прийнятий на посаду лікаря-стоматолога лише з 01 жовтня 2021 року, а обставини та документи, на які посилається відповідач виникли в період з 2017 року по вересень 2021 року, тобто будь-які претензії втратили свою чинність з дати його прийняття на роботу. Вказує, що основною його трудовою функцією, який займав посаду лікаря-стоматолога є проведення обстежень, діагностики та лікування захворювань ротової порожнини та щелепно-лицевої ділянки, тобто до вказаної роботи працівника не входили обов`язки щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей, тому у роботодавця відсутні були підстави для його звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України.
У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Веслава-партнер» просило залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що наказом ПП «Веслава-партнер» №5/к від 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-стоматолога з 01 жовтня 2021 року.
27 червня 2022 року ОСОБА_1 написав власноручно заяву про звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 12 липня 2022 року та направив на адресу ПП «Веслава-партнер» цінним листом з описом вкладення. 
11 липня 2022 року ПП «Веслава-партнер» видано наказ № 6/к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким останнього було звільнено з посади лікаря-стоматолога ПП «Веслава-партнер». Причиною звільнення в наказі зазначено: п.2 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з втратою до нього довіри. Підставою звільнення в наказі зазначено заява ОСОБА_1 , акти службового розслідування від 25 лютого 2022 року та від 15 червня 2022 року, наказ №3/к від 07 липня 2022 року.
12 липня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 надійшло повідомлення про надходження на відділення ПАТ «Укрпошта» листа від ПП «Веслава-партнер», в якому містилися трудова книжка із записом про те, що 11 липня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку із втратою довіри згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України на підставі наказу №6/к від 11 липня 2022 року.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України).
Згідно зі ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно із ч. 2 ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.
Розірвання трудового договору з підстав, визначених п. 2, 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України, не є заходом дисциплінарного стягнення, тому положення ст. 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Закон не вказує щоб до звільнення у зв`язку з втратою довір`я у працівника вимагались пояснення щодо допущеного ним порушення.
Вказане узгоджується із правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року № 592/8437/20.
Відповідно до положень п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.
Тлумачення положень п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливо за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника: 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної тижням як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважитися обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104 цс 14, від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1093 цс 15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100 цс 16.
Виходячи з положень ст. 135-1 КЗпП України обслуговування матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов`язаних зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Слід звернути увагу, що 01 липня 2017 року ПП «Веслава-партнер» укладений договір-контракт навчаючого - роботодавця з ОСОБА_1 , як навчаємим-молодим фахівцем. На виконання умов договору-контракту від 01 липня 2017 року ПП «Веслава-партнер» цього ж дня був укладений договір матеріальної відповідальності з ОСОБА_1 .
Згідно п. 1 зазначеного договору працівник приймає на себе матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому роботодавцем майно, що знаходиться в стоматологічному кабінеті найменуванням «Операційна» № 2, а саме: стоматологічний інструментарій, матеріали та обладнання, м`який та твердий інвентар за допомогою який здійснюється приймання пацієнтів, комп`ютер і оргтехніку, а також за шкоду, що виникла у роботодавця внаслідок відшкодування ним шкоди іншим (третім) особам, що виникла в результаті дій або бездіяльності працівника, та у зв`язку з викладеним зобов`язується: а) дбайливо ставитись до переданого йому для здійсненню покладених на нього функцій та обов`язків майну роботодавця та вживати заходів до відвертанню шкоди; б своєчасно повідомляти роботодавцю про всі обставини, що загрожують забезпеченню зберігання ввіреного йому майна; в) своєчасно повідомляти про рух та залишок матеріалів дрібного інструментарію. У випадку виходу з ладу дрібного інструментарію (бори, кореневі голки, файли) - їх не викидати, а передавати на списання керівнику підприємства. Після того, як пломбувальний матеріал закінчився, порожню упаковку також передавати на списання; г) приймати участь у проведенні перевірки збереження матеріалів, інструментів та стану ввіреного йому майна; д) зачиняти вхідні (з вулиці) двері в «Операційній № 2» після провітрювання та наприкінці робочого дня. Не залишати на час провітрювання «Операційну № 2» без догляду; е) дотримуватися режиму нормальної експлуатації обладнання. У випадку виникнення нехарактерного звуку, запаху або інших явищ, що насторожують, необхідно припинити прийом пацієнтів, усунути неполадку або, якщо це неможливо зробити самостійно, повідомити адміністратору чи керівнику підприємства; ж) повідомляти про будь-які ситуації (порушення загальної безпеки, техніки безпеки, аваріях водопостачання, каналізації, електропроводки тощо), що виникли в інших кабінетах та приміщеннях підприємства, які можуть призвести до негативних наслідків або проблем підприємства в цілому; з) у випадку розширення видів діяльності (косметологія - елос процедури, прокол мочок вух, плазмоліфтінг, медсестринські маніпуляції, заміщення медичної сестри по стерилізації інструментарія або адміністратора підприємства і т.д. і т.п. дія Договору переноситься на цю діяльність автоматично.
Наказом № 5 від 02 липня 2017 року ОСОБА_1 був допущений до роботи як навчаємий молодий фахівець в кабінеті «Операційна» № 2 разом з лікарем-стоматологом ОСОБА_2 (директор ПП «Веслава-партнер») на підставі договору-контракту між сторонами від 01 липня 2017 року з відповідним доступом до наявного в кабінеті обладнання та інструментарію.
02 вересня 2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи в кабінеті «Операційна» №2 разом з ОСОБА_3 (дружина позивача) після робочого часу та уходу з роботи лікаря-стоматолога ОСОБА_2 (наставника позивача), здійснюючи тренування на апараті фізіодиспенсер ImplantSystem ATR 300 SN: В2022 «спалили» його (пошкодили).
Викладені обставини підтверджуються актом внутрішнього службового розслідування від 20 вересня 2019 року. Пошкодження апарату підтверджуються актом технічного стану обладнання № 2111 від 21 листопада 2019 року.
Вартість пошкодженого апарату згідно видаткової накладної № ПП-000055 від 09 квітня 2012 року та складає 21000,00 грн.
До того ж, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 завишаючи свої часи роботи після уходу з роботи директора ОСОБА_2 (лікаря-стоматолога та наставника) наносили шкоду ПП «Веслава-партнер», приймаючи пацієнтів після закінчення робочого часу, на що не мали законного права без лікаря-наставника, та привласнювали кошти за надані стоматологічні послуги протягом тривалого часу.
Викладене підтверджується актом-висновком службового розслідування від 22 березня 2021 року, наказом № 4 від 22 березня 2021 року, витягом з журналу письмових розпоряджень.
При цьому, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 намагались вилучити зі стоматологічної програми Denta Pro дані щодо проведених маніпуляцій пацієнтів. Однак програма зберігає такі дані і не надає можливості їх повного вилучення.
Викладене підтверджується доповідною запискою медичної сестри ОСОБА_4 , актом- висновком внутрішнього службового розслідування від 15 червня 2022 року, наказом № 3/к від 07 липня 2022 року.
Також, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 без дозволу керівника ПП «Веслава-партнер» з жовтня 2019 року почали у роботі використовувати власний ноутбук та роздавати свої візитні картки пацієнтам, чим спричинили моральну шкоду діловій репутації ПП «Веслава-партнер» та порушили умови договорів, про що були попереджені, вказане підтверджується журналом письмових розпоряджень, копія журналу та візитних карток додані.
Викладене підтверджується доповідними записками, актами внутрішнього службового розслідування, журналом обліку грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 за медичні процедури з визначенням її відсотку за них за договором-контрактом, журналом письмових розпоряджень, візитними картками позивача та його дружини, квитанціями тощо.
Окрім того, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , використовуючи умови Договору-контракту від 01 липня 2017 року в корисних цілях та без обмежень, здійснювали лікування всіх своїх рідних, близьких та знайомих за рахунок ПП «Веслава-партнер». На зауваження керівника щодо зменшення особистих лікувань за рахунок клініки проігнорували. Продовжили вчиняти прийом без відома керівника. При цьому, замовляли через адміністратора дороговартісний стоматологічний препарат Gradia - фотополімер. Зазначений препарат був потрібен їм для якісних фото своїх робот в соціальній мережі Instagram. Викладене підтверджується сторінками: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також замовленнями та рахунками і квитанціями.
Згідно розпорядження ПП «Веслава-партнер» від 01 вересня 2019 року вирішено було розформувати кабінет №7 та переобладнати його для роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оснастивши кабінет всім необхідним обладнанням за рахунок ПП «Веслава-партнер». Отже, за ОСОБА_1 та його дружиною було особисто закріплено дороговартісне обладнання та надано право отримувати грошові кошти за стоматологічні процедури з подальшою передачею адміністратору (доступ до матеріальних цінностей). Відтак останні набули можливості працювати у двох кабінетах одночасно (2 та 7), чим і скористались за відсутності керівника ПП «Веслава-партнер», привласнюючи всі кошти за стоматологічні процедури, здійснені поза робочим часом.
15 червня 2022 року медична сестра ОСОБА_4 при записі пацієнтки ОСОБА_5 на прийом, виявила чисельні записи до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не узгоджувались з даними програми Denta Pro, обліковими даними та журналом оприбуткування готівки. З цього приводу звернулась до директора ПП «Веслава-Партнер». Означений факт слугував проведенням внутрішнього службового розслідування, під час якого були виявлені чисельні крадіжки, втручання в записи програми Denta Pro та інші суттєві порушення позивача та його дружини.
Так, ОСОБА_6 , мати позивача ОСОБА_1 лікувалася 9 разів і займала стоматологічне крісло на протязі 18 робочих годин, ОСОБА_7 , брат позивача ОСОБА_1 лікувався 15 разів і займав стоматологічне крісло 28 робочих годин, ОСОБА_8 батько позивача ОСОБА_1 лікувався 4 рази і займав стоматологічну установку 8 робочих годин, що підтверджується скріншотами програми Denta Pro.
Все лікування вищезазначених та інших пацієнтів було проведено за рахунок Медичного центру «Веслава» та складає 75000,00 грн.
Крім того, ОСОБА_9 : 17 лютого 2022 року згідно програми Denta Pro були виготовлені і зацементовані в ротовій порожнині пластмасові коронки на зуби під нумерацією 13, 12, 11, 21, 22, 23 -6 (шість) одиниць, а грошові кошти з цієї роботи до каси не надійшли. ОСОБА_10 : 01 жовтня 2021 року згідно програми Denta Pro було проведено лікування 4 зубів, а саме: під нумерацією 11, 21, 37, 38, але в касу пацієнт розрахувався лише за 3 пломби. ОСОБА_11 згідно програми Denta Pro лікувався 04 жовтня 2021 року у вечірній час, було проліковано 3 зуба, а саме: під нумерацією 16, 14, 24, в той час як зранку 05 жовтня 2021 року, до каси було оплачено за 1 пломбу лише 16 зубу, що підтверджується копією витягу з журналу обліку готівки; ОСОБА_12 09 лютого 202 0року лікував згідно програми Denta Pro 2 зуби, а саме: під нумерацією 48 і 17, а також зуби під нумерацією 47 і 46 були відпрепаровані під мостоподібний протез з З (трьох) одиниць зубів. До каси було сплачено лише за пломби, що підтверджує копія витягу з журналу обліку готівки. Цей пацієнт відвідав медичний центр 23 серпня 2022 року і за відсутністю лікаря ОСОБА_1 звернувся до лікаря ОСОБА_13 . При огляді і було виявлено встановлений зубний міст на 3 (три) одиниці (під нумерацією 48, 47, 46). ОСОБА_14 згідно програми Denta Pro лікувалася 27 жовтня 2021 року, їй були встановлені З (три) пломби (2 пломби у зуб під номером 11, одна - у зуб під номером 21) з матеріалу GradiaDirekt Al (Скріншот програми Denta Pro), а розрахувалась вона за 2 пломби №11 та №21, з матеріалу Charisma (значно дешевший), що підтверджується копіями витягу з журналу обліку готівки та скріншотів програми Denta Pro та витягів з журналу.
Відповідно умов договору про матеріальну відповідальність ОСОБА_1 прямо зобов`язаний відповідати за зберігання майна та цінностей. Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не виконали умови договору про матеріальну відповідальність, було допущено пошкодження та втрату товарно-матеріальних цінностей, які перебували у користуванні, розпорядженні та під звітом ОСОБА_1 , у результаті чого роботодавцем було втрачено довір`я до нього, а отже, звільнення останнього на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України відбулось згідно з положеннями трудового законодавства.
З початком війни в України та введенням у країні воєнного стану, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_15 не з`являлись на роботі до моменту звільнення. Проте, з березня 2022 року в клініку ПП «Веслава-партнер» стали звертатись пацієнти, які без відома ПП «Веслава-партнер» лікувались у ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_15 . 
Задля збереження ділової репутації директор ПП «Веслава-партнер» була змушена безкоштовно для пацієнта та за власний рахунок усувати недоліки роботи ОСОБА_1 , чим також ПП «Веслава-партнер» спричинена значна матеріальна шкода.
ОСОБА_1 же з 24 лютого 2022 року на робочому місці в ПП «Веслава-партнер» не з`являвся, особисто приніс заяву на звільнення до ПП «Веслава-партнер», проте на робочому місці не залишився, що підтверджується відповідними актами, наявними в матеріалах справи.
У п.2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 прямо зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. У зв`язку з цим, запис у трудовій книжці про увільнення працівника, а також і наказ про припинення трудового договору повинні містити вказівку на останній день роботи працівника, який і є днем звільнення.
Стаття 38 КЗпП України називається «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника». Вона визначає, що працівник має письмово повідомити роботодавця про звільнення за два тижні.
ОСОБА_1 подав заяву від 27 червня 2022 року про звільнення за власним бажанням 12 липня 2022 року, проте жодного дня за цей проміжок часу не працював, отже, саме ОСОБА_1 порушив норми КЗпП України, а за таких обставин, звільнити останнього за власним бажанням неможливо.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що з боку ПП «Веслава-партнер» не було порушено вимоги закону щодо розірвання трудового договору за п. 2 ст. 41 КЗпП України, звільнення ОСОБА_1 є таким, що проведено з дотриманням всіх норм та вимог закону, а звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями), що в даній справі підтверджено належними та допустимими доказами у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що основною трудовою функцією позивача, який займав посаду лікаря-стоматолога є проведення обстежень, діагностики та лікування захворювань ротової порожнини та щелепно-лицевої ділянки, тобто до вказаної роботи працівника не входили обов`язки щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей, а тому у роботодавця відсутні підстави для його звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України, є безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а саме договором № 30/09/21 про матеріальну відповідальність від 30 вересня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги про не направлення ПП «Веслава-партнер» екземпляру відзиву та доповнення до відзиву на позов на його адресу, що унеможливило подання відповіді на відзив, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме том 1 аркуш справи 46, відповідно до якого, відзив на позов було направлено на електронну адресу позивача та його представника - адвоката Парханової О.І., яка зазначена у позові.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, той факт, що надані ПП «Веслава-партнер» документи не спростовують обставин, які викладені в позові та не мають жодного відношення до даної справи, оскільки відповідно до наказу від 30 вересня 2021 року №5/к він був прийнятий на посаду лікаря-стоматолога лише з 01 жовтня 2021 року, а обставини та документи на які посилається ПП «Веслава-партнер» виникли в період з 2017 року по вересень 2021 року, тобто будь-які претензії втратили свою чинність з дати прийняття його на роботу, є безпідставними так такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті вирішення позову та переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження заявленого позову надані належні та допустимі докази у справі, судом не надано їм правову оцінку, що призвело до ухвалення неправомірного рішення у справі, які порушують його права, колегія судді не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 ст. 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні. 
Згідно із ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 06 серпня 2025 року
Повний текст судового рішення складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна