ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2025 року	Львів	Справа № 380/18376/24 пров. № А/857/32621/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гінди О.М., Ніколіна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 у справі №380/18376/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції – Крутько О.В., час ухвалення - у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, місце ухвалення – м. Львів),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 з 01.08.2024 пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” та індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, без обмеження її максимальним розміром;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.08.2024 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2022 році” та індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення у 2023 році”, без обмеження її максимальним розміром (на виконання рішення суду від 22.01.2024 у справі №380/29096/23), з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі №380/29096/23 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з обмеженням пенсії максимальним розміром. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із письмовою заявою, в якій просив нарахувати та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2023 року №118 та урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168, однак отримав відмову. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.08.2024 року пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченою Постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01.08.2024 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром грошового забезпечення з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ №118 від 16 лютого 2022 року “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” та з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 24 лютого 2023 року №168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що суми індексації пенсії за 2022 та 2023 перераховані відповідно до Постанови 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та Постанови 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» не включалися в обрахунок розміру пенсії. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону № 2262-XII.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі №380/29096/23 здійснено перерахунок пенсії позивача.
Згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024, розмір пенсії позивача становив 38824,57 грн., однак фактично виплачуються з обмеженням максимальним розміром, а саме: 37324,57 грн.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із письмовою заявою, в якій просив нарахувати та виплачувати з 01.03.2023 року пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2023 року №118 та з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168.
Листом від 15.08.2024 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі №380/29096/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до довідки з оновленого грошового забезпечення, визначеного станом на 01.02.2023. Підстави для виплати пенсії з урахуванням індексації відповідно до Постанови №118, №168 відсутні.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що дії відповідача щодо виплати проіндексованої пенсії позивача з обмеженням максимального розміру, порушує право позивача на отримання пенсії у визначеному чинним пенсійним законодавством розмірі та нівелює конституційні гарантії, зокрема право на соціальний захист, передбачене   статтею 46 Конституції України.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно з положеннями частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі   Закону № 2262-XII, десятьма   прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію   Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Згідно   статті 2 Закону № 3668-VI   максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих)   відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів»,   Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до   ст. 43 Закону № 2262-XII   (в редакції   Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI   Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Законом України   Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи   від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011:
- внесені зміни у статтю 43 Закону України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   (підпункт 8 пункту 6 розділу   ІІ   Прикінцеві та перехідні положення   Закону №3668-VI), зокрема частину п`яту цієї статті викладено в такій редакції:   Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
- пунктом 2 розділу   II   Прикінцеві та перехідні положення   Закону №3668-VI   визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим   Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
З 01.01.2016 набрав чинності Закон України   Про внесення змін до деяких законодавчих актів України   від 24.12.2015 №911-VIII (далі - Закон №911-VIII), відповідно до якого внесені зміни у частину п`яту статті 43 шляхом доповнення реченням такого змісту:   Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Пунктом 2 розділу   II   Прикінцеві положення   цього закону визначено, що дія положень цього   Закону   щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
В   статтю 43 Закону №2262-XII   Законом України №1080-VIII від 12.04.2016   вносилися зміни (статтю 43 після частини третьої доповнено двома новими частинами), відповідно до яких наведена вище частина п`ята   статті 43 Закону №2262-XII   з 06.05.2016 (з дати набрання чинності   Закону №1080-VIII) стала частиною сьомою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частин статті, що регламентувала обчислення пенсій особам із числа військовослужбовців.
Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 вирішив визнати таким, що не відповідає   Конституції України   (є неконституційним), положення   Закону України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;
Конституційний Суд України у зазначеному рішенні визнав таким, що не відповідає   Конституції України   положення частини сьомої статті Закону України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України в цьому рішенні зазначив, що оспорюваними положеннями   Закону №2262-XII   тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, обмежено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) сумою, що не може перевищувати 10740 гривень (друге речення частини сьомої статті 43).
Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене   Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою   статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відтак, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої   статті 43 Закону № 2262-XII   суперечать   статті 17 Конституції України.
Законом України   Про внесення змін до деяких законодавчих актів України   від 06.12.2016 №1774-VІII (далі   Закон №1774-VІII), який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни у частину сьому статті 43 Закону України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   слова і цифри   у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року   замінено словами і цифрами   по 31 грудня 2017 року.
Розуміння змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774-VIII від 06.12.2016 з урахуванням   рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016   дозволяє стверджувати, що у Законі України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Внесені Законом України   Про внесення змін до деяких законодавчих актів України   від 06.12.2016 №1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постановах від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17, від 10.09.2021 №300/633/19.
Відтак з 20.12.2016 (обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо такого обмеження перерахованої позивачу пенсії з 01.03.2022 та 01.03.2023.
Згідно   статті 1-1 Закону №2262-XII   законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, базується на   Конституції України   і складається з цього   Закону, Закону України   Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування   та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього   Закону   та Закону України   Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Закон №2262-XII   є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою   статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень   статті 2 Закону №3668-VI   в частині, що не вирішується нормами   Закону №2262-XII.
Застосування положень   Закону №3668-VI   по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Рішення КСУ №7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає   статті 17 Конституції України.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм   Закону №3668-VI   по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними   Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №813/678/18 та 9.02.2021 у справі №640/2500/18.
Згідно статті 64   Закону № 2262 призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом   та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України   Про індексацію грошових доходів населення.
Відповідно до статті 1 Закону України   Про індексацію грошових доходів населення   від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з частиною першою   статті 2 Закону №1282-XII   індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до частини п`ятої   статті 2 Закону №1282-XII   індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України   Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно пункту 2   Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»   з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї   постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Відповідно до п.2   постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»   вирішено установити, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до   статей 13,   21   і   36   Закону України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до   пункту 2   постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118   Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році   (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї   постанови, з урахуванням положень, передбачених   пунктом 10   цієї   постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 №7-рп/2004).
Таким чином, після проведеної індексації пенсії позивача, на виконання Постанови №118 та Постанови №168, розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром.
Право на соціальний захист є комплексним гарантованим   Конституцією України   невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених   Конституцією України.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 640/9677/20.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати з 01.08.2024 ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром на думку судової колегіє правомірно задоволено.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №380/18376/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін