УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 липня 2025 року
м. Київ
справа № 946/6428/24
провадження № 51-842 ск 25 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року щодо нього.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього, просить їх скасувати, а кримінальне провадження - закрити. Крім того, скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  у стані невизначеності.
З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що ухвалу Одеського апеляційного суду, якою вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року залишено без руху, постановлено 17 грудня 2024 року, тоді як зі скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся 16 липня 2025 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, що ним не заперечується з огляду на його прохання про поновлення вказаного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними. 
Слід зауважити, що засуджений ОСОБА_4 не вперше звертається до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення. Ухвалами Касаційного кримінального суду від 08 квітня та 05 червня 2025 року касаційні скарги  повернуто скаржнику на підставі пунктів 1, 3 ч. 3 ст. 429 КПК України. 
При цьому у попередній ухвалі касаційного суду засудженому роз`яснювалося, які причини пропуску строку можуть бути визнані поважними. 
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з  істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Засуджений в обґрунтування своєї позиції щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження, як і минулого разу, вказує про неналежне надання правничої допомоги захисником при складанні та направленні касаційної скарги. Крім того зазначає, що йому було відмовлено Південним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, а також усіма адвокатами у м. Ізмаїлі. Зауважує, що він є особою похилого віку з інвалідністю, а тому складання та подача скарги були ускладнені в тому числі з технічних причин.
Однак наведені засудженим обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску тримісячного строку на касаційне оскарження.
З копій оскаржених вироку і ухвали видно, що інтереси засудженого ОСОБА_4 у судах першої та апеляційної інстанцій представляв захисник ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судами.
Підстав вважати, що адвокат здійснював неналежний захист у цьому кримінальному провадженні з урахуванням змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, у колегії суддів немає. Твердження засудженого про протилежне жодними доказами не підтверджено, як і відмова іншими адвокатами співпрацювати з ним. 
Що стосується звернення до центру з надання безоплатної правничої допомоги, то слід зауважити, що скаржник звернувся до нього вже після закінчення строку на касаційне оскарження. 
Засудженому було надано відповідь про те, що адвоката йому вже було призначено та який згідно з актом про надання безоплатної правничої допомоги виконав надане йому доручення, а оцінка якості виконання обов`язків не входить до компетенції центру з надання безоплатної правничої допомоги. Засудженому також було роз`яснено право на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Відсутність технічних ресурсів, вік, стан здоров`я засудженого у даному випадку не можуть бути тими обставинами, які б могли слугувати поважними причинами пропуску строку, зважаючи на те, що він вже неодноразово звертався до Верховного Суду зі скаргами, у тому числі і в межах тримісячного строку. При цьому недоліки касаційної скарги стосувалися її змісту, а не якості оформлення та доданих до неї додатків.
Враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень колегія суддів не вбачає.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення. 
Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала. 
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2024 року та  ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                              ОСОБА_3