Номер провадження: 22-ц/813/843/25 
Справа № 496/4625/23
Головуючий у першій інстанції Портна О.П.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого – Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 369 ЦПК України) цивільну справу
за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Шидерева Наталі Сергіївна
на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року
по справі за позовомАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року АТ «Державний Ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 02-0414 від 06.01.2022 року у розмірі 118514,98 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) - 103414,70 грн, відсотки за користування кредитом - 15100,28 грн та судових витрат у розмірі 2684 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0414 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 06.01.2022 року укладено договір про споживчий кредит № 02-0414. АТ «Ощадбанк» виконало свої зобов`язання, надавши кредит у встановленому в договорі розмірі, однак позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 118514,98 грн та судові витрати у розмірі 2684,0 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2023 року вирішено заявлені позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит № 02-0414 від 06.01.2022 року, у розмірі 97459,70 гривень - заборгованість за основним боргом (кредитом) та 14229,12 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, разом 111688,82 гривень та судовий збір у розмірі - 2529,41 гривень.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що умовами договору визначено обов`язок позичальника сплатити банку комісійну винагороду за надання кредиту у розмірі 5955,00 гривень протягом 1 банківського дня з моменту підписання договору про споживчий кредит. З розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, вбачається, що заборгованість за комісією відсутня, та сам факт отримання відповідачем кредиту дає суду підстави дійти висновку, що відповідач сплатив банку комісійну винагороду за надання кредиту в розмірі 5955,00 гривень. Натомість, банк не мав права встановлювати такий платіж у договорі про споживчий кредит, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, судом встановлено порушення позивачем чинного законодавства, а відтак, у випадку, якщо суд вважає розрахунок заборгованості таким, що не відповідає тим відносинам, які склалися між сторонами та на підставі нього не можна визначити реальну суму заборгованості, то суд повинен здійснити свій власний обрахунок заборгованості, а не відмовити в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог (до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 02.10.2020 року № 911/19/19, від 22.06.2022 № 296/7213/15).
Отже, позивачем заявлений розмір заборгованості за основним боргом (кредитом) 103414,70 гривень та заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 15100,28 гривень, що складають 14,6% від суми заборгованості за основним боргом (кредитом), але з урахуванням вищевикладеного: 103414,70-5955,00 = 97459,70 гривень реальний розмір заборгованості за основним боргом (кредитом) та 97459,70*14,6%=14229,12 гривень реальний розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом, які встановлені судом та підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Шидерова Н.С., просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги, представника скаржника зазначав, що не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинами справи.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що Правила №168 від 10.05.2007 року втратили чинність, а тому посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 16.11.2016 є недоцільним. Також, скаржник зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір від 06.01.2022 № 02-0414 відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін, під час укладення кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору і виконував його умови, що свідчить про прийняття таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. 
Скаржник також зауважує, що під час підписання договору про споживчий кредит відповідач був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, умовами договору та умовами надання кредиту, в тому числі й погодився із встановленою банком відсотковою ставкою у розмірі 40% річних та зі встановленою незмінною комісійною винагородою 5955,0 грн, яку було списано з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту. 
Крім того, звертає увагу на те, що суд першої інстанції застосував норму абз. 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка станом на момент укладання договору виключена з ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно, чинним законодавством України позивачу було надано право отримувати плату за обслуговування кредиту. 

Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.01.2024 відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати у відповідності до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Учасник провадження своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив. Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки справа є малозначною, то відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що банк не мав права встановлювати в договорі умови щодо плати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 5955,00 гривень, оскільки положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.Таким чином, судом встановлено порушення позивачем чинного законодавства, а відтак, у випадку, якщо суд вважає розрахунок заборгованості таким, що не відповідає тим відносинам, які склалися між сторонами та на підставі нього не можна визначити реальну суму заборгованості, то суд повинен здійснити свій власний обрахунок заборгованості, а не відмовити в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог (до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 02.10.2020 року № 911/19/19, від 22.06.2022 № 296/7213/15).
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно матеріалів справи, 06.01.2022 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0414 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 02-0414, згідно п. 2.1. розділу 2 якого останньому надано кредит в загальному розмірі 119100,00 гривень, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06.01.2027 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.
Підпунктом 2.4.1. п. 2.4. розділу 2 договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (відсотки) в розмірі 40 % річних. Зазначена відсоткова ставка є фіксованою.
Згідно із пп. 3.3.3. п. 3.3. розділу 3 договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1985,00 гривень та сплату відсотків, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 01 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2022 року.
Положеннями пп. 4.3.1-4.3.4 п. 4.3. розділу 4 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання. У строки, обумовлені Договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору.
Згідно розрахунку заборгованості станом на 06.01.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 103414,70 грн – заборгованість за основним боргом(кредитом), 15100,28 грн - відсотки за користування кредитом. На підтвердження виконання банку свого обов`язку щодо надання кредиту у визначеному договором розмірі та не погашення позичальником заборгованості згідно обумовленого сторонами графіку платежів, в матеріалах справи також наявна виписка по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 за період з 06.01.2022 до 01.06.2023 роки.
Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем по справі, будучи обізнаним щодо наявності в провадженні Біляївського районного суду Одеської області даної цивільної справи, не заперечувався. Контр розрахунку відповідачам на адресу суду не надано. 
Разом з тим, умовами вказаного договору про споживчий кредит також передбачена сплата позичальником комісійної винагороди за надання кредиту, а саме у розмірі 5955,0 грн протягом 1 банківського дня з моменту підписання цього договору (пп. 2.5.1. п. 2.5. розділу 2, пп. 3.1.1.1. пп. 3.1.1. п. 3.1. розділ 3 договору). Розмір комісійної винагороди, встановлений цим підпунктом, залишається незмінним.
Згідно положень ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Постановою Правління Національного банку України № 49 від 08.06.2017 були затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В Додатку 2 до вказаних Правил міститься Таблиця загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій конкретизовано, що до платежів за додаткові та/або супутні послуги банку входить комісія за надання кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Отже, законодавством, діючим на момент укладення кредитного договору 06.01.2022 року було передбачено право кредитодавця встановлювати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, в тому числі комісію за надання кредиту.
Разом з тим, суд першої інстанції посилався на положення ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», які були виключені станом на момент укладення кредитного договору, а тому дійшов помилкових висновків щодо розміру заборгованості відповідачки.
При цьому, з виписки не вбачається, що банк вирахував з відповідачки 5955,0 грн за зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини, які мають значення для справи, то апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення в частині розміру заборгованості за основним боргом (кредитом) з 97459,70 грн на заявлені банком 103414,70 грн.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення Біляївського районного суду Одеської області підлягає зміні в частині розміру заборгованості за основним боргом (кредитом).

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем, за подання позовної заяви, сплачено судовий збір у розмірі 2684,0 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4032 від 15.06.2023 року.
За результати перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, здійснюється розподіл судових витрат з урахуванням задоволених позовних вимог.
Також, за подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 4026,0 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 9123 від 26.12.2023 року.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача становить – 6710,0 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє адвокат Шидерева Наталі Сергіївна – задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року - змінити в частині розміру заборгованості за основним боргом (кредитом) по договору про споживчий кредит № 02-0414 від 06.01.2022 року з 97459,70 грн на 103414,70 грн та скасувати в частині відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ 00032129), в особі філії – Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ 09328601) сплачений судовий збір у розмірі 6710,0 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький