ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 червня 2025 року 	м.Суми	

Справа №573/1408/24 
Номер провадження 22-ц/816/660/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року у складі судді Терещенко О.І., ухвалене в м. Білопілля Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент – Банк» (далі по тексту – АТ «А-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, 07 листопада 2020 року  ОСОБА_1 приєднався до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, станом на 26 червня 2024 року, у загальному розмірі 54951 грн 52 коп., що складається із заборгованості за кредитом – 33478,26 грн заборгованості по відсоткам – 21473,26 грн, яку позивач разом із судовими витратами по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп. просить стягнути з відповідача.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» 19460 грн 07 коп. заборгованості за кредитним договором та 1072 грн 31 коп. судових витрат.
У задоволенні позовних вимог про стягнення 35491 грн 45 коп. з ОСОБА_1 АТ «А-Банк» відмовлено за необґрунтованістю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач своїм підписом в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під підпис факт ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку. 
Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно посилався на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки банком були надані не тільки тарифи із сайту банку, а й паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процента ставка, та інше.
Вважає, що підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20. 
Звертає увагу, що на підтвердження розміру заборгованості було надано не тільки розрахунок, а і виписку за рахунком. 
Відповідачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "А-Банк" та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої він ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та погодився з тим, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, ознайомився з договором про надання банківських послуг до його складення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язався виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку АВаnk24 з метою посвідчення його дій згідно з умовами та правилами надання банківський послуг (а. с. 9).
Разом з цим, анкета-заява не містить відомостей про розмір процентної ставки, суму кредиту.
Того ж дня ОСОБА_1 простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 2874 з номера телефону НОМЕР_1 у відповідності з умовами та правилами надання банківських послуг підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначені умови кредитного договору, зокрема: сума/ліміт кредиту до 200 000 грн; строк кредитування 240 місяців; базова процентна ставка 44,4% на рік (а. с. 10).
Додані банком до позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ "А-Банк" та тарифи користування кредитною карткою «Зелена» відповідачем не підписані (а. с. 23-29).
Згідно з довідкою АТ «А-Банк» за картками ОСОБА_1 було відкрито рахунок та видано карту строком дії до червня 2027 року (а. с. 20).
Відповідно до довідки за лімітами ОСОБА_1 за період з 07 листопада 2020 року по 26 червня 2024 року встановлено кредитний ліміт: 07 листопада 2020 року у розмірі 20000 грн, який неодноразово змінювався, 23 лютого 2024 року збільшено до 33500 грн (а. с. 21).
Із виписки по картці ОСОБА_1 вбачається, що за період з 07 листопада 2020 року по 26 червня 2024 року загальна сума витрат становить 100186,52 грн, сума зарахувань за цей період - 45235 грн, сума комісій - 321,48 грн, сума кешбеку - 0 грн (а. с. 11).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором, станом на 26 червня 2024 року, становить 54951 грн 52 коп. і складається із: заборгованості за кредитом – 33478 грн 26 коп., заборгованості по відсоткам – 21473 грн 26 коп. (а.с. 6-8).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку від 07 листопада 2020 року, не містить ознак узгодження у письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Витяг з умов та правил надання банківських послуг та тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 листопада 2020 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, зокрема, у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є виконанням відповідачем переддоговірного обов`язку кредитодавця та не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Враховуючи те, що ОСОБА_1 використав кредитні кошти в сумі 64695,07 грн, а повернув позивачу кошти в сумі 45235 грн, тому різниця в сумі 19460,07 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту, підлягає стягненню з нього на користь позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В анкеті-заяві позичальника від 07 листопада 2020 року процентна ставка не зазначена (а. с. 9). 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 листопада 2020 року, посилався на  тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору.
Проте, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Отже, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms), не містять відомостей про період їх чинності і могли змінюватись в односторонньому порядку банком без узгодження з відповідачем.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 , умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ « Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена» та витяг з умов та правил надання банківських послуг через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 , кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Суд першої інстанції надав також належну оцінку паспорту споживчого кредиту, а доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Так, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України).
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ч. 1ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.
Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловлену у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).
Таким чином, підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
За таким обставин, оскільки позивачем не було доведено правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача неповернутих коштів в сумі 19460,07 грн, що становить собою різницю між фактично отриманими коштами та коштами внесеними ним на погашення кредитної заборгованості.
Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення. 
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова