П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 486/1205/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Далматова Г.А.             Дата і місце ухвалення: 17.07.2025р., м.Південноукраїнськ                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
         (у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання,
         справу розглянуто в порядку письмового провадження
         відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України)          

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - 

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13 травня 2025 року №318, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. 
Також, позивач просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою його незаконно притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП з посиланням на те, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч.ч.1, 3 ст.1, ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, що виразилося у неповідомленні у визначений строк органу, в якому він перебуває на військовому обліку, про зміну персональних даних. Позивач стверджував, що при винесенні оскаржуваної постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 не було враховано норм Примітки до ст.210 КУпАП, яка звільняє особу від відповідальності за ст.ст.210, 210-1 цього Кодексу за порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно відповідної особи існує можливість отримання будь-якої частини персональних даних з інших реєстрів. Відповідач мав та має можливість отримати персональні дані ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Також, позивач посилався на те, що відповідачем не вжито заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 17.07.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано пояснення позивача, що у його присутності протокол не складався, про час та місце розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_2 його не повідомляв, а оскаржувана постанова за адресою проживання ОСОБА_1 не надходила. Стверджує, що він був виключений ІНФОРМАЦІЯ_3 з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону від 28.12.2015р.) за раніше засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, про що міститься відмітка в тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 від 06.04.2015р. А відтак, ОСОБА_1 є невійськовозобов`язаним та не підпадає під мобілізацію чи інші заходи, пов`язанні з військовим обліком. 
Також, апелянт посилається на те, що ні у протоколі, а ні в спірній постанові про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_2 не зазначено, які саме дані ОСОБА_1 не уточнив. При цьому, наявності обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних позивача у спосіб, установлений у примітці до ст.210 КУпАП, не встановлено. 
В обґрунтування своїх доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права ОСОБА_1 зазначає, що відзив ІНФОРМАЦІЯ_4 на позовну заяву позивач отримав 23.07.2025р., тобто після постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим був позбавлений можливості у встановлений судом строк надати свої пояснення/заперечення щодо викладених в ньому обставин. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає про необґрунтованість тверджень апелянта щодо невиконання ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язку щодо повідомлення позивача про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У протоколі №76 від 04.05.2025р., копію якого позивач отримав, було зазначено, що розгляд справи відбудеться о 14.00 год. 13.05.2025р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 зареєструвався як внутрішньо-переміщена особа 20.06.2024р., однак особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не оновив дані, не пройшов у визначені строки ВЛК, що у своїй сукупності охоплює порушення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за яке передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП. 
12.08.2025р. до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зазначив, що про існування протоколу №76 від 04.05.2025р. він не знав, підпис у вказаному протоколі не ставив, що свідчить про наявність ознак службового підроблення у такому протоколі. Позивач зазначає, що 06.04.2015р. його було виключено з військового обліку, а тому станом на 04.05.2025р. він не був військовозобов`язаним, не повинен був проходити ВЛК та, відповідно, не мав обов`язку звертатися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття його на військовий облік. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 06.04.2015р., виданого замість військового квитка, ОСОБА_1 06.04.2015р. виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 по засудженню.
20.06.2024р. позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи в АДРЕСА_1 за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №4807-7002058891 від 20.06.2024р. 
04.05.2025р. офіцером ІНФОРМАЦІЯ_6 , капітаном ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол №76 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП. 
Згідно вказаного протоколу 04.05.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_6 працівниками поліції спільно з працівниками РТЦК та СП був доставлений громадянин ОСОБА_1 . Під час перевірки громадянина ОСОБА_1 по базі «Оберіг» з`ясувалося, що вказана особа є порушником військового обліку – ч.3 ст.210 КУпАП, ЗУ «Про ВО і ВС». Військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги частин 1, 3 статті першої та ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктів 1, 3 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (затверджений постановою КМУ  від 30.12.2022р. №1487), а саме: не повідомив у визначений законом строк про зміни в персональних даних, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. 
В протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14.00 год. 13.05.2025р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ).
В графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» протоколу зазначено «Токарв».
Проставлення вказаного підпису та свою обізнаність про складення 04.05.2025р. зазначеного протоколу ОСОБА_1 заперечує. 
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 13.05.2025р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , полковником ОСОБА_3 винесено постанову №318 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
У вказаній постанові зазначено про порушення позивачем частин 1, 3 статті першої та ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ  від 30.12.2022р. №1487.
Копію постанови по справі про адміністративне правопорушення №318 від 13.05.2025р. ОСОБА_1 отримав 18.06.2025р., що засвідчив своїм підписом.
Не погоджуючись з правомірністю постанови у справі про адміністративне правопорушення №318 від 13.05.2025р. ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Суд зазначив, що позивач у встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих  питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» строки та способи свої військо-облікові дані не уточнив й, відповідно, доказів на спростування вказаного до суду не надав. Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на примітку до статі 210 КУпАП, зазначивши, що чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, а саме: уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів. Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач. А відтак, за висновками суду, ОСОБА_1 порушив Правила військового обліку, за що його спірною постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 правомірно притягнув до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. 
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів звертає увагу на наступне. 
Відповідно до ст.235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 210 КпАП України передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Згідно ч.3 ст.210 КпАП України вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Як зазначалось вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210 КУпАП, стало порушення ним вимоги частин 1, 3 статті першої та ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ  від 30.12.2022р. №1487.
Так, відповідно до частин 1, 3 статті першої Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі – Закон №2232-ХІІ)   захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 11 статті 38 Закону №2232-ХІІ передбачено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Згідно п.п.8 п.1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Колегія суддів зазначає, що ні із змісту протоколу №76 від 04.05.2025р., а ні зі змісту спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення №318 від 13.05.2025р. не являється за можливе встановити, про зміну яких саме персональних даних ОСОБА_1 не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим допустив порушення правил військового обліку. 
Як слідує з відзиву ІНФОРМАЦІЯ_4 на позовну заяву порушення позивачем правил військового обліку полягає у тому, що ОСОБА_1 20.06.2024р. зареєструвався як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , однак особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання та не подав заяву на ім`я військового комісара про взяття його на військовий облік. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що з 06.04.2015р. він виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 по засудженню, відомості про що містяться в тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 від 06.04.2015р., виданому замість військового квитка, у зв`язку з чим він не відноситься до категорії призовників, військовозобов`язаних чи резервістів та, як наслідок, у нього відсутній обов`язок виконання Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, в т.ч. щодо повідомлення про зміну персональних даних, зокрема, місця проживання.
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з огляду на наступне.
Дійсно, як вбачається з тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 06.04.2015р. ОСОБА_1 06.04.2015р. був виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.
Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII (у редакції станом на час виключення позивача з військового обліку) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Надалі Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024р. №3633-IX, частину 6 статті 37 Закону №2232-XII викладено у такій редакції:
«Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.».
18.05.2024р. набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560.
Пунктом 4 розділу «Загальні питання» Порядку №560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
Таким чином, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було звужено коло підстав для виключення осіб з військового обліку. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. З часу набрання чинності змін до Закону №2232-XII він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі. 
Отже, з 18.05.2024р. (дата набрання чинності Законом №3633-IX) особи, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, є військовозобов`язаними, а частина 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
За наведених обставин, з 18.05.2024р. ОСОБА_1 підлягав взяттю на військовий облік за місцем проживання у відповідності до п.п.1 п.1 Правил №1487, а з моменту набуття ним статусу ВПО – мав повідомити ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну місця проживання, як це передбачено п.п.8 п.1 Правил №1487.
Поряд з цим колегія суддів зазначає, що позивача спірною постановою притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП – порушення правил військового обліку в особливий період, а саме: п.п.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року.
Підпункт 8 пункту 1 Правил №1487 встановлює обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів повідомляти про зміну персональних даних, зазначених у  пунктах 7  та  7-1  частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,   через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України).
Колегія суддів звертає увагу, що виконанню вказаного обов`язку передує взяття особи на військовий облік, що у випадку ОСОБА_1 мало місце тільки 04.05.2025р., про що зазначено в обліковій картці позивача, наданій ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду першої інстанції та підтверджено відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу. 
Обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки передбачено п.п.1 п.1 Правил №1487, про порушення якого не зазначено у спірній постанові №318 від 13.05.2025р. 
З вказаного слідує, що оскільки до 04.05.2025р. ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку (що являється іншим складом правопорушення), тому притягнення його до відповідальності за неповідомлення про зміну персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,  на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
При  вирішенні спору суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та дійшов помилкового висновку про правомірність спірної постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин та правового регулювання колегія суддів доходить висновку про скасування спірної постанови від 13.09.2025р. про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є не повне з`ясування судом обставин справи,  неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з не правильним застосуванням норм матеріального права та з не повним з`ясуванням обставин справи, тому колегія суддів доходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , скасування рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2025 року, з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Частиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору (квитанція до платіжної інструкції від 27.06.2025р.), а при поданні апеляційної скарги – 1211,20 грн. судового збору (квитанція про сплату від 27.07.2025р.).
А відтак, у зв`язку із задоволенням позову, з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору.
Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені. 
Керуючись ст.ст. 139, 272, 286, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 липня 2025 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 13 травня 2025 року №318.
Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 19 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук