ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2025 р.                                                                  Справа №914/1773/24

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                        Кравчук Н.М.
суддів                                                            Матущак О.І.
                                                            Скрипчук О.С. 
секретар судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши          апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” від 20.01.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/193/25 від 21.01.2025)
на рішення                    Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 (повний текст рішення складено та підписано 06.01.2025, суддя Запотічняк О.Д.) з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 07.01.2025 про виправлення описки в рішенні суду та
на ухвалу                     Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 про повернення судового збору (суддя Запотічняк О.Д.)
та          апеляційну скаргу Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” від 24.01.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/226/25 від 24.01.2025)
на рішення                    Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 (повний текст рішення складено та підписано 06.01.2025, суддя Запотічняк О.Д.) з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 07.01.2025 про виправлення описки в рішенні суду 
у справі                     № 914/1773/24
за позовом:                     Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (надалі ТзОВ “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії ТзОВ “Газорозподільні мережі України”), м. Львів
до відповідача:           Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” (надалі КП “Червоноградтеплокомуненерго”), м.Червоноград, Львівська обл.
про:                               стягнення 8 610  461,46 грн.,

за участі представників:
від позивача: Турчиняк Я.І.;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Стасюк О.В.

                                                            ВСТАНОВИВ:
ТзОВ “Газорозподільні мережі України” в особі ЛФ ТзОВ “Газорозподільні мережі України” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до КП “Червоноградтеплокомуненерго” про стягнення 8 610 461,46 грн., з яких: 7  811 711,78 грн. основного боргу, 497  698,19 грн. пені, 113  949,4 грн. – 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 184  823,31 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором розподілу природного газу №42GT010NQU6W-23 від 01.09.2023, в частині оплати послуги з розподілу природного газу за період з лютого 2024 року по вересень 2024 року, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 (з врахуванням ухвали про описку від 07.01.2025) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” 2  574  061,18  грн. та судовий збір в розмірі 38  610,92 грн. Закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення 9  000  000,00 грн. В задоволені решти відмовлено.
При ухваленні рішення суд першої інстанції встановив, що підставою виникнення правовідносин між сторонами є типовий договір з розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №42GTO10NQU6W-23 від 01.09.2023. Львівська філія ТзОВ “Газорозподільні мережі України” надала відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з лютого по вересень 2024, що підтверджується актами наданих послуг за заявлений період, у яких зазначена вартість надання послуги помісячно. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань з оплати наданих послуг в повному обсязі у встановлений строк не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) становила 8 610  461,46 грн., з яких: 7  811  711,76  грн. борг за надані послуги з розподілу природного газу (станом на 30.09.2024); 497 698,19 грн. пеня; 113 949,4 грн. 3 % річних; 184  823,31 грн. інфляційних втрат. Суд зазначив, що позивачем не було враховано 3  000  000,00  грн.  Проплат,  проведених  у  серпні  та  вересні. Водночас, суд врахував заяву позивача про закриття провадження у справі в частині оплаченого боргу, у якій позивач підтвердив, що відповідачем після прийняття судом заяви про збільшення позовних вимог було здійснено декілька проплат на загальну суму 6 000 000,00 грн. Залишились неоплаченими 2  608  182,66 грн. з яких: - 1 811 711, 76 грн. борг за надані послуги з розподілу природного газу станом на 30.09.2024, пеня в розмірі 497 698,19 грн. за період 11.03.2024 до 10.10.2024, 3% річних в розмірі 113 949,4 грн. за період 11.03.2024 до 10.10.2024 та інфляційні втрати на суму 184 823,31 грн. за період 11.03.2024 до 26.08.2024. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення 9  000  000,00 грн. основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору (у зв`язку із сплатою відповідачем вказаної суми). Оскільки, докази оплати основного боргу в розмірі 1  811  711,76 грн. у матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо нарахованих позивачем 3 % річних в розмірі 113 949,4 грн., інфляційних втрат на суму 184 823,31 грн. та пені в розмірі 497 698,19 грн., суд, перевіривши розрахунок пені та інфляційних втрат, встановив, що такий зроблено арифметично правильно, відтак, дійшов висновку, що до стягнення підлягає пеня розмірі 497 698,19 грн. та інфляційні втрати на суму 184  823,31 грн. Розрахунок 3 % річних  здійснено невірно, а відтак до  стягнення підлягає сума 79  827,92 грн. При цьому відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені до 90 %, зазначивши, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості випадку для зменшення розміру пені.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”  про повернення судового збору – задоволено частково. Повернуто Львівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” з Державного бюджету України 64  202,80  грн судового збору, сплаченого згідно платіжних інструкцій №5969 від 08.07.2024 та №9557 від 14.10.2024. 
Не  погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 (з врахуванням ухвали про описку від 07.01.2025) в частині закриття провадження у зв`язку з оплатою боргу в розмірі 9  000  000,00 грн. та в частині стягнення 3 % річних в розмірі 79  827,92  грн. та ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 про повернення судового збору в розмірі 62  202,80 грн., ТзОВ “Газорозподільні мережі України” в особі ЛФ ТзОВ “Газорозподільні мережі України” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене судове рішення першої інстанції від 16.12.2024 (з врахуванням ухвали про описку від 07.01.2025) та ухвалу від 08.01.2025 про повернення судового збору та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження  у зв`язку з оплатою боргу в розмірі 6  000  000,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 80  081,12 грн. 3 % річних. Повернути позивачу з Державного бюджету України 72  027,34 грн. судового збору.
Скаржник вважає судові рішення в оскаржуваній частині незаконними та необґрунтованими, судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач у первісних позовних вимогах просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4 902 498,89 грн. Отже, судовий збір за подання позову через підсистему "Електронний суд" склав 4 902 498,89 грн. *0,015* 0,8 = 58 829,99 грн.    15.10.2024 позивач подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої загальна сума заявлених позовних вимог становила 8  608  182,66 грн. Отже, різниця між первісно заявленими та збільшеними позовними вимогами склала 3  705  683,77 грн. Судовий збір за подання заяви про збільшення позовних вимог через підсистему "Електронний суд" склав 3 705 683,77 * 0,015*0,8 = 44 468,21 грн. Проте, позивачем сплачено 44 495,55 грн. судового збору за подання позовної заяви згідно платіжного доручення №9557 від 14.10.2024. Відтак, Товариством надмірно сплачено 27,34 грн. (44 495,55 грн.- 44 468,21 грн.) судового збору при поданні заяви про збільшення позовних вимог. Відповідачем подано до суду клопотання про долучення доказів - платіжних інструкцій на суму 2 000  000,00 грн. від 24.10.2024 та на суму 4 000  000,00 грн. від 29.11.2024. З врахуванням наведених обставин, позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про закриття провадження в частині 6 000  000,00 грн. та повернення судового збору. Таким чином, в частині стягнення основного боргу провадження у справі підлягало закриттю в сумі 6 000  000,00 грн., а в частині повернення судового збору, поверненню підлягав судовий збір на суму 72 000 грн. (6  000  000*0,015*0,8) + 27,34 грн. (надміру сплачені грошові кошти). Отже, поверненню позивачу підлягав судовий збір в розмірі 72 027, 34 грн. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при загальній сумі позовних вимог у розмірі 8 608 182,66 грн. суд закриває провадження у розмірі 9 000  000,00 грн. тобто, суд закриває провадження на суму, яка перевищує позовні вимоги, відтак таке закриття є невмотивованим та протиправним. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що періоди в розрахунку пені (який визнаний судом правильним) та розрахунку 3% річних ідентичні, ідентичні також і суми заборгованостей на які нараховані штрафні санкції у спірному періоді у розрахунку пені та розрахунку 3% річних. Отже, періоди в розрахунку 3% річних та суми заборгованостей у цьому розрахунку вірні. Оскільки, позивачем здійснено описку в нарахуванні суми 3 % річних за період 28.08.2024 - 10.09.2024 вказавши, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 8 816,64 грн. замість вірної суми 7 714, 56 , а також невірно проведено калькуляцію суми 3 % річних за спірний період, шляхом здійснення перерахунку позивачем встановлено, що стягненню з відповідача за період з 11.03.2024 по 10.10.2024  становить сума 80 081, 12 грн.
КП “Червоноградтеплокомуненерго” не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 у даній справі також подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення в частині стягнення пені у розмірі 497  698,19 грн. та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутої пені на 90 %. Скаржник вважає, що судом першої інстанції не досліджено належним чином докази в обґрунтування вимоги про зменшення пені, що свідчать про винятковість таких обставин. На думку скаржника, пеня у розмірі, заявленому позивачем, а саме 497 698,19 грн. не відповідає критеріям розумності та справедливості, розмір пені є надмірно високим. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у відповідача була відсутня можливість погасити заборгованість перед позивачем у зв`язку з відсутністю джерел фінансування. Розмір стягнутої згідно рішення суду пені – 497  698,19 грн. є надмірним з огляду на фінансовий стан КП «Червоноградтеплокомуненерго». Як комунальне підприємство, відповідач виконує соціально значущі функції в життєдіяльності на території м. Шептицький, м.Соснівка та смт.Гірник. Підприємство не є кінцевим споживачем послуги з постачання теплової енергії, а створене органом місцевого самоврядування для забезпечення надання цієї послуги. Стягнення пені в заявленому розмірі може суттєво вплинути на виконання Підприємством його зобов`язань перед іншими контрагентами, призвести до затримки виплати заробітної плати працівникам, а також поставити під загрозу стабільність надання комунальних послуг. При цьому, скаржник (відповідач) визнає факт порушення строків виконання зобов`язання та доклав усіх зусиль для погашення основної заборгованості у найкоротший строк. Це свідчить про добросовісність дій відповідача та його готовність виконувати договірні зобов`язання.
ТзОВ “Газорозподільні мережі України” в особі ЛФ ТзОВ “Газорозподільні мережі України” у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, та зазначає, що підприємницька діяльність є ризикованою, тому при її здійсненні відповідач має приймати рішення спрямовані на ефективне досягнення мети своєї діяльності - одержання прибутку, а також вживати своєчасних дій щодо запобігання можливому виникненню бюджетного дефіциту, а не констатувати факт настання несприятливої ситуації. При цьому відповідач не враховує той факт, що споживачем послуг позивача є також переважно населення, яке також в свою чергу несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату за послуги, відтак фінансовий стан ЛФ ТОВ «ГРМУ» також є незадовільним. Не враховує і те, що позивач є також об`єктом критичної інфраструктури зі всіма наслідками що з цього виходять. Просить відмовити КП “Червоноградтеплокомуненерго” у задоволенні апеляційної скарги. 
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі та заперечив проти доводів, наведених КП “Червоноградтеплокомуненерго” щодо зменшення нарахованої до стягнення пені.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти доводів наведених ЛФ ТзОВ “Газорозподільні мережі України» у апеляційній скарзі заперечив.  
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
01.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (Оператор ГРМ) та Комунальним підприємством “Червноградтеплокомуненерго” (Споживач) було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № №42GТ010NQU6W-23 від 01.09.2023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). 
Отже, відповідач приєднався до типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634. 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір.
Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору цей типовий договір розподілу природного газу, є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.
Відповідно до пп.8 п.1 постанови НКРЕ КП від 30.12.2022 р. №1944 “Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ТзОВ “Газорозподільні мережі України”, встановлено ТзОВ “Газорозподільні мережі України”, Львівській філії: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,69 грн. за 1 м-3 на місяць (без урахування ПДВ).
Річна замовлена потужність у 2024 році відповідача складає 9 139 131, 52 м3 газу, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2023 який підписано сторонами без жодних зауважень.
Таким чином, замовлена потужність об`єкта (об`єктів) Споживача за місяць становить 761  594,29 м3.
Щомісячний платіж відповідача за розрахунком Львівської філії ТзОВ “Газорозподільні мережі України” на 2024 рік дорівнює (9 139 131, 52 замовлена річна потужність на 2024 рік/12 міс)*1,69 грн. (тариф без урахування ПДВ) = 761 594,29*1,69= 1 287 094,35 грн. без ПДВ , тобто 1 544 513,22 (з ПДВ).
На виконання умов договору Оператора ГРМ надав Споживачу послуги з розподілу природного газу з вересня 2023 року по вересень 2024 року, що підтверджується актами наданих послуг за заявлений період, у яких зазначена вартість падання послуги помісячно.
Відповідач отримав послуги з розподілу природного газу, однак за них не розрахувався в повному обсязі, внаслідок чого заборгованість Споживача за період лютий 2024 року – травень 2024 року складала 4  633  658,88 грн., що підтверджується актами наданих послуг за період лютий 2024 по травень 2024 року підписаними сторонами без зауважень.
Сторонами проведено взаємозвірку наданих послуг та суми заборгованості, про що складено акт звірки № 3900, згідно якого заборгованість Споживача станом на 31.05.2024 складала 4  633  658,88 грн. Даний акт підписано Оператором ГРМ та Споживачем без жодних зауважень (т. 1, а.с. 27).
Відповідно до п. 6.6 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Відповідно до п. 6.7 договору у разі виникнення у Споживача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.
У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.
09.05.2024 Оператор ГРМ направлено на адресу Споживача претензію – вимогу, проте вимога залишена без відповіді та задоволення. 
Відповідачем частково оплачено позивачу заборгованість за послугу з розподілу газу, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме: в серпні 2024 - 1 000 000,00 грн., у вересні 2024 - 2 000 000,00 грн., у жовтні 2024 - 2  000  000,00 грн.  та у листопаді - 4  000  000,00 грн. (т.  1, а.с. 204, т. 2, а.с. 68, 85). 
Сторони провели взаємозвірку вартості наданих послуг та суми заборгованості та встановили, що заборгованість Споживача станом на 30.09.2024 р. становить 7 811 711,76 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків № 6253 від 30.09.2024 (т. 2, а.с. 14-15).
Наведені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду з матеріально – правовою вимогою (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення 8  610  461,46 грн., з яких: - 7 811 711,76 грн. борг за надані послуги з розподілу природного газу; - 497 698,19 грн. пеня; - 113 949,4 грн. 3 % річних; - 184 823,31 грн. інфляційні втрати.
При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (Оператор ГРМ) та Комунальним підприємством “Червноградтеплокомуненерго” (Споживач) укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № №42GТ010NQU6W-23 від 01.09.2023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). Відповідно до умов даного договору Оператор ГРМ зобов`язувався надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язувався прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Крім загальних норм цивільного законодавства, правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України “Про ринок природного газу”, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 “Про затвердження Типового договору розподілу природного газу”.
Згідно з статтею 1 Закону України “Про ринок природного газу” суб`єктами ринку природного газу є оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, відповідно до яких з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік. 
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (надалі по тексту - Кодексу ГРМ) договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. 
Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Отже, з моменту укладення між Споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта Споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання Споживачу послуг з розподілу природного газу.
Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.
Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).
Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
У матеріалах справи відсутні звернення відповідача до позивача стосовно зміни потужності на 2023 чи 2024 роки. Відсутні також докази припинення послуги розподілу природного газу, як це передбачено главою 7 розділу VI Кодексу ГРМ. 
Також Кодексом ГРМ передбачено “Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу” (глава 6 розділу VI): надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних оператора ГРМ. 
Відповідно до п. 6.6 типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що Львівська філія ТзОВ “Газорозподільні мережі України” (Оператор ГРМ) надала КП «Червоноградтеплокомуненрго» (Споживач) послуги з розподілу природного газу за період з лютого по вересень 2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів наданих послуг за заявлений період, у яких зазначена вартість надання послуги помісячно.
Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідач взятих на себе зобов`язань з оплати наданих послуг в повному обсязі у встановлений строк не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2024 заборгованість Споживача за надані Оператором ГРМ послуги розподілу газу становила 7 811 711,76 грн., про що свідчить наявний в матеріалах справи акт звірки розрахунків № 6253 від 30.09.2024, підписаний уповноваженим представниками сторін без зауважень (т. 2, а.с. 14-15).
Водночас, як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою (вх.№4650/24 від 16.12.2024) про закриття провадження у справі в частині оплаченого боргу та повернення сплаченого судового збору (т. 2, а.с. 94-96). У заяві позивач підтвердив, що відповідачем після прийняття судом заяви про збільшення позовних вимог до 8  610  461,46  грн. було здійснено декілька проплат на загальну суму 6  000  000,00  грн. (платіжна інструкція №  376 від 24.10.2024 –  на суму 2  000  000,00 грн., платіжна інструкція № 398 від 29.11.2024 – на суму 4  000  000,00 грн.) (т. 2, а.с. 68, 85).
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Отже, з врахуванням наведених норм процесуального права та фактичних обставин справи, в частині стягнення основного боргу провадження у даній справі підлягало закриттю в сумі 6  000  000,00  грн. 
При цьому, при ухваленні оскаржуваного рішення (з врахуванням ухвали про описку від 07.01.2025), при загальній сумі позовних вимог у розмірі 8  608  182,66 грн. місцевий господарський суд помилково закрив провадження в частині позовних вимог про стягнення 9  000  000,00 грн.
З врахуванням наведених обставин, сума основного боргу за надані позивачем послуги з розподілу природного газу станом на 30.09.2024 в розмірі 1 811 711,76 грн. залишилась відповідачем не оплаченою (докази оплати в матеріалах справи відсутні).
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що відповідач порушив своє зобов`язання по оплаті боргу за надані позивачем послуги з розподілу природного газу в зв`язку з чим позивач нарахував пеню в розмірі – 497  698,19 грн. за період 11.03.2024 до 10.10.2024; 3 % річних в розмірі - 113 949,4 грн. за період 11.03.2024 до 10.10.2024; інфляційні втрати на суму - 184 823,31 грн. за період 11.03.2024 до 26.08.2024.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором (ч. 4 ст. 230 ЦК України).
Згідно із ч. 6 ст. 230 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до п. 8.2 договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Суд апеляційної інстанції ,перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 497  698,19 грн. за період 11.03.2024 до 10.10.2024, погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий зроблено арифметично правильно.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 90 %. Клопотання обґрунтовано тим, що КП «Червоноградтеплокомуненерго» відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, а тому першочерговим завданням останнього є безперебійне забезпечення виробництва, транспортування і постачання теплової енергії і гарячого водопостачання житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення міст і селищ міського типу, підприємств, установ і організацій. КП «Червоноградтеплокомуненерго» є комунальним підприємством, діяльність якого безпосередньо спрямована на забезпечення базових потреб громадян у житлово-комунальних послугах у м. Шептицький, м.Соснівка та смт.Гірник. Надмірне фінансове навантаження у вигляді стягнення великої суми пені може поставити під загрозу функціонування підприємства, що негативно вплине на права та інтереси великої кількості споживачів та особливо вразливих категорій населення.
Місцевий господарський суд  відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені до 90 %, зазначивши, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості випадку для зменшення розміру пені.
Колегія суддів частково погоджується з доводами, наведеними скаржником КП «Червоноградтеплокомунерго», що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам наведеним відповідачем щодо зменшення розміру нарахованої позивачем пені, враховуючи наступне.
В силу положень частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто, частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено умови як підстави для зменшення пені і ця норма не передбачає вимог щодо обов`язкової їх наявності у поєднанні, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них, зокрема, наявність інших обставин, які мають істотне значення.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства(в) мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити з того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Водночас, колегія суддів зауважує, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (наведену правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 14.07.2021 у справа № 916/878/20).
Саме суд першої та апеляційної інстанцій користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанова Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №  5023/10655/11).
Отже, питання про зменшення poзміру штрафних санкцій вирішується судом апеляційної інстанції на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії, яка вчиняється на розсуд суду та не свідчить про втручання суду в договірні відносини сторін.
З врахуванням усього вищенаведеного, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи та обставини того, що відповідачем сплачено більшу частину за поставлений природний газ, що неустойка як вид відповідальності не має на меті надмірне збагачення кредитора за рахунок боржника, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру пені заявленої позивачем до стягнення на 50%, тобто 248 849,09 грн., що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно з поданим позивачем розрахунком за прострочення виконання грошового зобов`язання здійснено нарахування відповідачу 3 % річних в сумі 80  081,12 грн. (з врахуванням описки в нарахуванні суми річних) за період з 11.03.2024 по 10.10.2024 та інфляційних втрат в розмірі 184 823,31 грн. за період 11.03.2024 до 26.08.2024. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції вважає, що такий здійснено вірно.
Як зазначалось вище, позивач у заяві про закриття провадження у справі в частині оплаченого боргу (6  000  000,00 грн.) просив, у зв`язку з частковим закриттям провадження у справі, повернути ТзОВ ЛФ «Газорозподільні мережі України» з державного бюджету зайво сплачений судовий збір в розмірі 72  027,36 грн.
Матеріалами даної справи підтверджено, що 15.07.2024  ТзОВ "Газорозподільні мережі України" в особі ЛФ ТзОВ "Газорозподільні мережі України" через підсистему "Електронний суд" подано до Господарського суду Львівської області позов до КП "Червоноградтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості в розмірі 4 902 498,89 грн.
Отже, судовий збір за подання позову через підсистему "Електронний суд" склав 4  902  498,89 грн. *0,015* 0,8 = 58 829,99 грн. Позивачем сплачено 58 829,99 грн. судового збору за подання позовної заяви згідно платіжного доручення №5969 від 08.07.2024 (т. 1, а.с.  12).
15.10.2024 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог до 8  610  461,46 грн. Різниця між первісно заявленими та збільшеними позовними вимогами склала 3 705 683,77 грн.
Судовий збір за подання заяви про збільшення позовних вимог через підсистему "Електронний суд" склав 3 705 683,77 * 0,015*0,8 = 44 468,21 грн.
Проте, позивачем сплачено 44 495,55 грн. судового збору за подання позовної заяви згідно платіжного доручення №9557 від 14.10.2024 (т. 2, а.с. 7). Отже, Товариством надмірно сплачено 27,34 грн. (44 495,55 грн.- 44 468,21 грн.) судового збору при поданні заяви про збільшення позовних вимог.
Таким чином, загальна сума судового збору сплаченого позивачем становить 103  325,54  грн. (з урахуванням пониженого коефіцієнту 0,8).
Оскільки у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення  6  000  000,00 грн., залишилась сума в розмірі 2  608  182,66 грн., судовий збір, який мав бути сплачений позивачем (з врахуванням пониженого коефіцієнту 0,8) за розгляд позовної заяви становив 31  298,18 грн. Відтак, поверненню позивачу підлягав судовий збір в розмірі 72  027,36 грн.
При цьому оскаржуваною ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 Львівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” повернуто з Державного бюджету України 64  202,80  грн. судового збору, у зв`язку із помилковим закриттям провадження в частині позовних вимог про стягнення 9  000  000,00 грн. (замість 6  000  000,00 грн.).
Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.   Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4)   порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наслідками апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду (з врахуванням ухвали про описку від 07.01.2025) та ухвалі Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 про повернення судового збору висновки не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, тому його необхідно скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача 2  325 465,29 грн. Закрити провадження у справі № 914/1773/24 в частині позовних вимог про стягнення 6  000  000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 у справі №914/1773/24  змінити та повернути Львівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” з Державного бюджету України 72  027,34  грн. судового збору.
Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача підлягають частковому задоволенню.
З огляду на те, що суд частково задовольняє апеляційні скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 255, 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
                                                            у х в а л и в:
1.          Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” та Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” задовольнити частково.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 16.12.2024, з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 07.01.2025 про виправлення допущеної описки у справі №914/1773/24 скасувати. Прийняти нове рішення.
3.          Позов задовольнити частково.
4.          Стягнути з Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” (80100, Львівська обл., м. Червоноград,  Промислова, буд. 1, код ЄДРПОУ 23966248) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941) 2  325 465,29 грн., з яких: 1  811  711,76 грн. – основний борг, 248  849,09  грн. - пеня, 3 % річних – 80  081,12 грн., 184 823,31 грн. -  інфляційні втрати.
5.          Закрити провадження у справі № 914/1773/24 в частині позовних вимог про стягнення 6  000  000,00 грн.
6.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
7.          Ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.01.2025 у справі №914/1773/24  змінити.
8.          Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”  про повернення судового збору – задовольнити.
9.          Повернути Львівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941) з Державного бюджету України 72 027,34 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжних інструкцій №5969 від 08.07.2024 та №9557 від 14.10.2024. 
10.          Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог.
11.          Стягнути з Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” (80100, Львівська обл., м. Червоноград,  Промислова, буд. 1, код ЄДРПОУ 23966248) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941) 31  298,18 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.
12.          Стягнути з Комунального підприємства “Червоноградтеплокомуненерго” (80100, Львівська обл., м. Червоноград,  Промислова, буд. 1, код ЄДРПОУ 23966248) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941) 52 310,65  грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
13.           Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, код ЄДРПОУ 45204941)  на  користь  Комунального  підприємства  “Червоноградтеплокомуненерго» (80100, Львівська обл., м. Червоноград,  Промислова, буд. 1, код ЄДРПОУ 23966248) 5  599,10 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
14.          Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
15.          Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                      Н.М. Кравчук
Судді                                                                                           О.І. Матущак
                                                                                                    О.С. Скрипчук