Справа № 991/6084/25
Провадження № 2-з/991/25/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року                                                                        м. Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Олійник О.В., суддів Литвинко Т.В., Сікори К.О.,
з участю:
секретаря судового засідання                Ярошенко Т.М.,
представника позивача (прокурора)        Висоцької Н.В.,
представника відповідача ОСОБА_3.                Боряк Г.Ю., 
представника відповідача ОСОБА_1        Візіренко В.В.,
розглянувши заяву прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Наталі Василівни про забезпечення позову, подану у справі за позовом Держави в особі прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Наталі Василівни до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,
УСТАНОВИВ:
 
17.06.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшов позов Держави в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Н.В. (далі - представник позивача, прокурор) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1. Провадження у цивільній справі за вказаним позовом відкрите ухвалою суду від 19.06.2025.
17.06.2025 одночасно з пред`явленням позову Представник позивача подала суду заяву про забезпечення зазначеного позову. 
Заява обґрунтована посиланням на те, що ОСОБА_2 на час набуття необґрунтованих активів (двох транспортних засобів) - станом на 20.01.2023 і на 26.04.2023 - обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних сил України, тобто мав статус особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 є матір`ю дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та, відповідно, його тещою. 
19.01.2023 ОСОБА_3 (теща ОСОБА_2 ) за договором купівлі-продажу із ТОВ «ВТП «Інжпроект» придбала автомобіль Toyota C-HR Hybrid об`ємом 1.987L HATCHBACK e-CVT, VIN: НОМЕР_1 , рік виробництва - 2022, за ціною з ПДВ - 1 381 630 грн.
26.04.2023 ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію права власності на транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , задекларованою митною вартістю 564 789 грн. 
Прокурор у заяві навела обставини, які дають їй підстави стверджувати про набуття активів - 19.01.2023 автомобіля на ім`я ОСОБА_3 та 26.04.2023 автомобіля на ім`я ОСОБА_1 - в розумінні п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України за дорученням ОСОБА_2 і що останній міг/може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.
При цьому зазначила, що зібрані документи вказують на необґрунтованість активів загальною вартістю 1 946 419 грн, а саме наявність визначеної ч. 2 ст. 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів та законними доходами (з урахуванням інформації про здійснені видатки) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка у 500 і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом на день набрання чинності Законом України від 31.10.2019 № 263-ІХ (1 003 500 грн), та не перевищує межу, передбачену ст. 368-5 Кримінального кодексу України (у 2023 році - 8 723 000 грн). З метою об`єктивного встановлення відповідної різниці до уваги взято законні доходи як ОСОБА_2 , його дружини ОСОБА_5 і дочки ОСОБА_4 (членів сім`ї станом на 2023 рік), так і особи, яка набула один з активів як титульний власник, - ОСОБА_3 . Проведений аналіз відомостей про задекларовані суми заощаджень, про законні доходи цих осіб, про надходження і видатки, здійснені з їхніх банківських рахунків, вказують на те, що транспортні засоби сукупною вартістю 1 946 419 грн ОСОБА_2 не міг набути за рахунок законних доходів.
Посилаючись на ст. 149 ЦПК України, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору. Обґрунтувала це тим, що невжиття заходів забезпечення позову (у разі задоволення пред`явленого позову) може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Наявність ризику відчуження спірного майна пов`язує із тим, що ОСОБА_2 упродовж тривалого часу є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, добре обізнаний з вимогами антикорупційного законодавства, розуміє наслідки визнання активів необґрунтованими, а також із тим, що здійснити оформлення відчуження транспортних засобів можливо в короткі строки.
У зв`язку з наведеним прокурор просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на зазначені вище два транспортні засоби. 

Розгляд заяви
 
Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, чи на інші активи відповідача, які відповідають вартості оспорюваних активів, розглядається судом не пізніше трьох днів з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд може прийняти рішення про розгляд такої заяви без повідомлення відповідача у разі, якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу.
Прокурор Висоцька Н.В. як представник позивача просила розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , посилаючись на те, що повідомлення цих осіб про дату та час розгляду заяви про забезпечення позову поставить під загрозу ефективність заходу забезпечення позову, оскільки відповідачі в короткий строк можуть відчужити транспортні засоби, що призведе, у випадку задоволення позову, до неможливості виконання рішення суду.
19.06.2025 до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Боряк Г.Ю., у якому вона повідомила, що її довірителю із сайту «Судова влада України» відомо про подання 17.06.2025 до Вищого антикорупційного суду Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, і що цього ж дня прокурор подав заяву про забезпечення позову. Окрім того, у клопотанні зазначено, що 21.05.2025 прокурор САП вже звертався до Вищого антикорупційного суду із заявою про арешт автомобілів, що належать ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , проте ухвалою від 23.05.2025 у справі № 991/4650/25 суд повернув заяву прокурору як необґрунтовану. Цю ухвалу опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень, і, відповідно, її зміст давно відомий відповідачам. Просила розгляд заяви про забезпечення позову провести за обов`язкової участі відповідача ОСОБА_3 та її представника.
Зважаючи на наведені обставини, що свідчать про поінформованість відповідача ОСОБА_3 про надходження до Вищого антикорупційного суду позовної заяви прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до неї та інших відповідачів, про подання прокурором заяви про забезпечення позову, та у зв`язку із поданим клопотанням представника Боряк Г.Ю. суд прийняв рішення повідомити відповідачів про дату, час і місце розгляду заяви про забезпечення позову. 
Прокурор Висоцька Н.В. у судовому засіданні підтримала подану заяву і просила забезпечити поданий нею позов шляхом накладення арешту на спірні транспортні засоби. 
Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Боряк Г.Ю. та представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Візіренко В.В. просили суд відмовити у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову як необґрунтованої. Навели такі доводи: автомобілі їхні довірительки придбали самі за належні їм кошти, причому ОСОБА_3 отримала від свого брата грошову суму 57 тисяч доларів США; про проведення перевірки щодо джерел і сум доходів для придбання автомобілів були обізнані ще з травня 2025 року у зв`язку з отриманням запитів від ДБР; ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , будучі обізнаними про спробу прокуратури накласти арешт на транспортні засоби, не вчинили і не мають наміру вчиняти дій щодо відчуження цього майна; у заяві прокурора вказана митна вартість автомобілю TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, яка є вищою, аніж реальна сума, яку сплатила ОСОБА_1 - 6 000 євро, що еквівалентно приблизно 228 000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 або його представник у судове засідання не з`явились. Згідно з правилами ч. 5 ст. 153, ч. 2 ст. 128 ЦПК України явка вказаних учасників справи не є обов`язковою, тому їхнє неприбуття не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд
 
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦПК України Вищий антикорупційний суд розглядає справи про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.
Позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави подається та представництво держави у суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч. 1 ст. 290 ЦПК України).
Заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.
Отже, заява про забезпечення позову, що подається одночасно з пред`явленням позову, надійшла від належного суб`єкта та підлягає розгляду Вищим антикорупційним судом.
Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, що допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006).
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах збереження умов для реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (Постанова Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6- 605цс16).
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. 
Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, представник позивача повинен навести в достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Такий висновок узгоджується із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, правовими позиціями, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.
У заяві про забезпечення позову прокурор Висоцька Н.В. вказує на обставини, які, на її переконання, свідчать, що: 1)  ОСОБА_3 19.01.2023 придбала, а 20.01.2023 зареєструвала на себе автомобіль Toyota C-HR Hybrid об`ємом 1.987 L HATCHBACK e-CVT, VIN: НОМЕР_1 , рік виробництва - 2022, за ціною з ПДВ - 1 381 630 грн, а ОСОБА_2 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження; 2)  ОСОБА_1 26.04.2023 зареєструвала на своє ім`я транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , задекларованою митною вартістю 564 789 грн, який набула за дорученням ОСОБА_2 , і останній може прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. При цьому прокурор стверджує, що жодна із вказаних осіб на день придбання цього майна не мала для цього необхідних законних доходів. Відомості про доходи осіб, до яких пред`явлено позов, були зібрані за 2021-2023 роки із різних джерел - державної податкової служби, Пенсійного фонду України, банківських установ, декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які подав ОСОБА_2 . Однак представники відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 заперечують проти наведених доводів прокурора і вказують, що транспортні засоби були придбані їх титульними власниками за ті кошти, які в них були на той час і належали їм, що вартість придбання другого автомобіля є нижчою, аніж зазначено в заяві прокурора.
 
Правові наслідки визнання активів необґрунтованими визначені у ст. 292 ЦПК України. Згідно з частинами 1-3 цієї статті активи, визнані судом необґрунтованими, стягуються в дохід держави. Якщо суд визнає необґрунтованими частину активів, у дохід держави стягується частина активів відповідача, яка визнана необґрунтованою, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів.
Наведене вказує на наявність спору між сторонами, а також зв`язок між обраним представником позивача заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, оскільки в разі задоволення позову необґрунтовані активи або їх вартість стягуються в дохід держави.
Додані до заяви про забезпечення позову документи містять відомості про ті обставини, на які послалась прокурор.
 
Так, у наданих ІНФОРМАЦІЯ_3 копіях документів (витягів із наказу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу), наказів командувача Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу), наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) зазначено, що ОСОБА_2 має військове звання «полковник» із 26.10.2021 та в період із 08.08.2022 до 03.01.2024 обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України. Тобто відповідно до положень підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» станом на 19.01.2023 і 26.04.2023 ОСОБА_2 був особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
ОСОБА_2 і ОСОБА_5 перебувають у шлюбі із 01.06.2002. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4 змінила у зв`язку з реєстрацією шлюбу 08.06.2024. ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_6 та відповідно тещою ОСОБА_2 . ОСОБА_3 перебуває у шлюбі із ОСОБА_10 із 15.06.1985. Такі відомості наявні у відповідних актових записах у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. 
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є близькими особами ОСОБА_2 .
Обставинами, на які посилається прокурор і які у своїй сукупності можуть підтверджувати факт набуття активів у розумінні п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України (набуття активів за дорученням ОСОБА_2 та наявність у нього можливості прямо чи опосередковано вчинити дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження цими активами), є такі:
 
- щодо автомобіля TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , зареєстрованого на ОСОБА_3 20.01.2023 - належність ОСОБА_3 до близьких осіб ОСОБА_2 ; фактичними користувачами автомобіля є дружина і дочка ОСОБА_2 , сам ОСОБА_2 також періодично використовував цей автомобіль (підтверджується відомостями (графічними матеріалами) від Комунальної установи «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси». ОСОБА_3 жодного разу не фіксувалась за кермом транспортного засобу); посвідчення водія категорії «В» ОСОБА_3 отримала 20.12.2023, а раніше не мала прав на керування транспортним засобом; ОСОБА_3 проживає за 150 км від м. Одеса, але в період з 19.03.2023 по 24.05.2024 автомобіль майже кожен день фіксується камерами відеоспостереження на території міста Одеса;
- щодо автомобіля TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , зареєстрованого на ОСОБА_1 26.04.2023, - близькі родинні відносини із ОСОБА_2 ; відсутність у ОСОБА_1 законного доходу, необхідного для придбання активу; невідображення ОСОБА_2 у щорічній декларації за 2023 рік відомостей про придбання його дочкою цього транспортного засобу (приховування факту набуття активу).

У пункті 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України закріплений термін «законні доходи», що означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених пунктами 7, 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції».
 
Зібрані відомості про джерела і розмір доходів, заощаджень, про витрати ОСОБА_2 і його дружини ОСОБА_6 , а також аналогічні відомості щодо майнового стану дочки ОСОБА_1 та тещі ОСОБА_3 , можуть вказувати на відсутність станом на 20.01.2023 і 26.04.2023 фінансових ресурсів і заощаджень із офіційних джерел, які би дозволили придбати два автомобілі сукупною вартістю 1 946 419 грн.
Згідно з даними ДРФОПП та декларацією за 2022 рік дохід ОСОБА_2 і його дружини ОСОБА_6 за 2022 рік складався з таких сум: 627 150 грн і 566 692 грн заробітна плата, 4 306 грн монетизація субсидії, - всього 1 198 148 грн; за 2023 рік - 620 401 грн і 541 064 грн заробітна плата, 1 000 грн монетизація субсидії, 300 000 грн дохід від продажу автомобіля, - всього 1 462 465 грн.
Водночас аналіз руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_2 в АТ КБ «ПриватБанк» показує, що залишок коштів на 01.01.2022 становив 8 530 грн, за період з 01.01.2022 по 26.04.2023 ОСОБА_2 одержав дохід у виді заробітної плати та інших соціальних виплат у розмірі 934 846 грн, переказ від дружини 3 500 грн - всього з урахуванням залишку коштів ОСОБА_2 за вказаний період мав коштів 946 876 грн. Загальна сума здійснених у період з 01.01.2022 по 26.04.2023 витрат з банківського рахунку складає 321 563 грн, а залишок коштів на 26.04.2023 становив 625 312 грн. 
Аналіз руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», на який надходила її заробітна плата, показує, що в період 01.01.2022 по 26.04.2023, з урахуванням суми залишку коштів на 01.01.2022, отримала 1 046 571 грн. За цей же період витрати (безповоротні і зняття готівкою) склали 1 033 459 грн, а залишок коштів на 26.04.2023 становив 13 112 грн. 
Розмір задекларованих заощаджень ОСОБА_2 станом на 31.12.2022 та на 31.12.2023 залишався незмінним - 30 000 доларів США, інформація про наявність у ОСОБА_6 заощаджень відсутня.
Наведена інформація може вказувати на те, що законний дохід ОСОБА_2 (з урахуванням доходів дружини), одержаний з 01.01.2022 по 01.05.2023, не міг бути використаний для придбання оспорюваних активів, оскільки був використаний на поточні потреби сім`ї, а також накопичувався на банківському рахунку ОСОБА_2 (625 133 грн), а відомості про інші джерела доходів ОСОБА_2 відсутні.
Відомості про офіційні доходи та про витрати ОСОБА_3 також не вказують на достатні фінансові можливості для придбання 19.01.2023 автомобіля без залучення додаткових фінансових джерел. Так, наявні відомості, що законний дохід ОСОБА_3 за період з 1 кварталу 1998 по 1 квартал 2023 року (включно) склав 533 234 грн (після утримання податків і зборів). Її чоловік ОСОБА_10 , який подає щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, у декларації за 2023 рік не вказав жодних відомостей про ОСОБА_3 як члена сім`ї (дружину) та, відповідно, про розмір і джерела її доходів за 2023 рік. Сума його доходів за 2023 рік задекларована в 97 499 грн. За таких умов не з`ясовано відомостей про, що ОСОБА_3 станом на 19.01.2023 мала грошові кошти із законних джерел для придбання транспортного засобу вартістю 1 381 630,00 грн.
Щодо ОСОБА_1 , то за даними ДРФОПП її законний дохід за період з 3 кварталу 2022 (моменту отримання першого законного доходу) по квітень 2023 року (включно) становив 11 590 грн. Також, згідно з інформацією про рух коштів по її банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», за період з 01.01.2022 по 26.04.2023 мала на рахунку, ураховуючи залишок коштів на 01.01.2022, суму в 290 899 грн (з яких перекази від ОСОБА_2 - 105 000 грн та ОСОБА_6 - 102 500 грн). Витрати з рахунку склали 228 475 грн, зняття готівки - 45 183 грн, залишок коштів на 01.05.2023 становив 17 940 грн. Також наявні договори про придбання 11.08.2022 ОСОБА_1 двох земельних ділянок сукупною вартістю 130 500 грн. Такі відомості можуть вказувати на відсутність у ОСОБА_1 можливості придбати автомобіль вартістю 564 789 грн за рахунок власних заощаджень. 
З огляду на такі відомості про законні доходи ОСОБА_2 (з урахуванням доходів дружини ОСОБА_6 , дочки ОСОБА_1 та близької особи - тещі ОСОБА_3 ) та з урахуванням сум здійснених видатків за період з 01.01.2022 по 26.04.2023 різниця між вартістю набутих активів і його законними доходами становить 1 946 419 грн, тобто перевищує мінімальну межу виміру - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» (1 003 500 грн), та не перевищує межу, встановлену ст. 368?5 КК України. 
Такі відомості вказують на те, що два транспортні засоби, набуті на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є предметом позову, відповідають ознакам активів, щодо яких може бути пред`явлений позов держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання цих активів необґрунтованими та стягнення їх в дохід держави. 
При цьому суд цілком свідомий того, що питання обґрунтованості позовних вимог вирішуватиметься за результатами розгляду поданого позову відповідно до ст. 291 ЦПК України.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , як титульні власники транспортних засобів, які є предметом спору, мають правомочність розпоряджатись ними (зокрема відчужити), суд припускає, що відповідачі у справі під час судового провадження можуть вжити заходи для відчуження третім особам зазначених активів. Ураховуючи наведене, суд вважає, що відсутність арешту (який означає заборону розпорядження майном до ухвалення рішення щодо позовних вимог прокурора) на транспортні засоби може унеможливити виконання рішення суду про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави в разі задоволення позову. Доводи представників відповідачів Боряк Г.Ю. , Візіренко В.В. про те, що власники автомобілів ОСОБА_3 і ОСОБА_1 обізнані про факт проведення перевірки необґрунтованості активів цих відповідачів ще з травня 2025 року із адресованих їм запитів ДБР і про повернення судом 23.05.2025 прокурору заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, проте не вчинили жодних дій щодо відчуження свого майна чи інших дій з метою приховати його від потенційного стягнення в дохід держави, на переконання суду, не виключають ризиків вчинення таких дій у майбутньому до ухвалення кінцевого рішення щодо спору і не спростовують висновку суду про наявність підстав для забезпечення позову.
Отже, наданими суду відомостями підтверджуються: існування спору між особами, які є сторонами у цивільній справі; зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог; існування ризиків неможливості та істотного ускладнення виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог держави Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову і накладення арешту на транспортні засоби, щодо яких прокурор пред`явив позов.
Такий захід забезпечення позову здатний досягнути мети, задля якої він застосовується, і попередити виникнення ситуації, коли рішення суду, у разі задоволення позову, не можливо буде виконати або його виконання буде істотно ускладненим.
Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта майна - це перешкода у вільному розпорядженні майном (постанова Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19). Суд зауважує, що арешт майна не є перешкодою для реалізації права користування таким майном ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у той час як заборона на користування майном є окремим видом забезпечення позову, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, який у даному випадку не розглядається.
Оскільки правомочність розпорядження включає в себе можливість власника визначати фактичну та юридичну долю речі шляхом знищення, видозмінення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам тощо, накладення арешту на майно включає в себе заборону його відчужувати.
Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Проте в цьому випадку суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення, оскільки особи, за якими майно зареєстроване на праві власності та які мають статус відповідачів, не обмежуються у праві володіння та користування майном та, як наслідок, відсутні підстави вважати, що власнику чи іншій особі будуть завдані збитки, пов`язані із забезпеченням позову.
За наведених обставин заява прокурора про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст. 149, 150-153, 260, 261, 290-292, 353-355 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Наталі Василівни про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт (шляхом заборони розпорядження) на активи, які є предметом спору, а саме:
1) транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , дата реєстрації 20.01.2023, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ;
2) транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 , дата реєстрації 26.04.2023, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_14 .
Примірник ухвали про забезпечення позову надіслати прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 для відома, а також органу реєстрації транспортних засобів - для виконання.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці з наступного дня після її постановлення.
Стягувачем на підставі цієї ухвали є Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (код ЄДРПОУ 45252419, вул. Ісаакяна, 17, м. Київ, 01135), а боржниками:
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації:    АДРЕСА_1 );
ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНКОПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_3 ).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Повна ухвала складена 23.06.2025.

Головуючий суддя                                                                        О.В. Олійник

Судді                                                                                        Т.В. Литвинко

                                                                                       К.О. Сікора