КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №756/15563/24                                                                                                        Суддя І інстанції - Дев`ятко В.В.  
Провадження № 33/824/2124/2025                                                                                     Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
                                                                                                                                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
16 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  захисника Таранова С.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського  районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , - 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 14.11.2024 приблизно о 22 годині 40 хвилин, керував автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Полярній, 6 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився, що було зафіксовано технічним засобом відеозапису (нагрудні камери поліцейських), чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із постановою судді, захисник Таранов С.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1   ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не було опитано, не вручено копію протоколу та додані до нього докази, не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені                    ст. 268 КУпАП, не надано можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Отже, захисник констатує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом. 
Крім того, апелянт вказує, що у спілкуванні з поліцейським на місці події ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, пояснив, що прогрівав двигун автомобіля, не рухаючись, поки шукав  у бардачку автомобіля зарядний пристрій для свого мобільного телефону. Апелянт зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. 
Також захисник вказує, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідка не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, зокрема, які зафіксовані на відеозаписі з портативного відеореєстратора, а тому судом не повинні прийматись. Крім того, заявлений свідком відеозапис руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до матеріалів справи  не долучався. 
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що водію не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного порушення, яка полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також, як зазначає апелянт, з відеозапису вбачається, що працівник поліції фактично спонукав  ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснюючи можливість надати пояснення відповідної відмови у суді. При цьому сам порядок проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога в спеціалізованому медичному закладі та послідовність дій водія у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не роз`яснювалося. 
Також, як зазначає апелянт, працівником поліції не було зафіксовано порядку перевірки, виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які безпосередньо зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Більше того, захисник зауважує, що під час спілкування з поліцейським, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці. 
Таким чином, апелянт стверджує, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції вніс до нього дані, які не відповідають дійсності, зокрема, про наявність у особи ознак алкогольного сп`яніння та вчинення дій, направлених на встановлення таких ознак, фактично відмова від проходження огляду в основному була спровокована, що безпосередньо вказує на те, що формальне посилання на відмову ОСОБА_1 від такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.           
    
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу  поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте,   ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР  дотримано не було.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5.  ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№173867, згідно якого ОСОБА_1 14.11.2024 приблизно о 22 годині 40 хвилин, керував автомобілем «BMW», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Полярній, 6 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився, що було зафіксовано технічним засобом відеозапису (нагрудні камери поліцейських), чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала.
В  свою  чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.11.2024; розпискою ОСОБА_1 про відсторонення його від керування транспортним засобом від 14.11.2024; поясненнями свідка ОСОБА_2 ; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі  приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що проживає в будинку поруч, вийшов за своїм кабелем для зарядки та цигарками, які знаходились в автомобілі. Автомобіль був припаркований на тому місці вже більше місяця, без руху. На вулиці було холодно і він вирішив прогріти автомобіль. Приїхали працівники поліції, на  той час автомобіль вже був заглушений. Повідомили, що приїхали на виклик з  приводу шуму автомобіля, який комусь заважав. До нього підійшов працівник поліції і сказав, що буде на нього складати протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, або без конкретизації, який саме. Він не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, втім заперечував факт керування. З місця події він пішов додому в туалет, після  цього не спустився до  поліцейських,  бо працівники поліції йому не сказали, що він ще потрібний. Вони не конкретизували, що будуть складати протокол. ОСОБА_1 вказав, що він притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП десь за півроку до вказаних обставин,  проте, рішення по  справі ще не було. Тоді він підписував протокол, копію протоколу йому  вручали. В цей раз не підписував протокол, оскільки був не згодний,  і  його  взагалі  не  було.   
 З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на виклик з приводу того, що водій автомобіля BMW за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 24 кв. 68 о 22 год. 40 хв. робить сильні прогазовки і рухається вперед, назад. Водій вказаного автомобілю ОСОБА_1 пояснив, що він прогрівав автомобіль, втім не їхав на ньому. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що зараз вийдуть заявники, які викликали поліцію, будуть надавати пояснення стосовно його руху на транспортному засобу і також у них є відео руху транспортного засобу. Відповідно до 2.5 ПДР, у встановленому законом порядку працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до наявної інформації і ознак у нього алкогольного сп`яніння, який ОСОБА_1 відмовився пройти. Після чого працівник поліції роз`яснив йому наслідки відмови і повторно запропонував пройти огляд. Після повторної відмови ОСОБА_1 працівник поліції роз`яснив, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Пізніше на запрошення працівників поліції вийшли заявники, пред`явили працівникам поліції відеозапис події, зокрема,   руху та  прогазовування авто та свідок ОСОБА_2 , який був очевидцем руху автомобіля ОСОБА_1 , надав письмові пояснення.   
За клопотанням захисника під  час  апеляційного  розгляду був допитаний в якості свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що особисто ОСОБА_1 він не знає, підстав для його оговорення немає. 14.11.2024 приблизно о 22 год. 00 хв. він, перебуваючи у своїй квартирі, почув сильний звук заведеної машини, прогазовки, який не стихав протягом хвилин 20. Після цього він з  дружиною вийшли на кухню, виглянули у вікно, побачили автомобіль БМВ, який був декілька хвилин припаркований, а потім почав здійснювати рух між машинами вперед, назад  і робив сильну прогазовку. Оскільки це заважало відпочинку, ним було викликано поліцію. Коли приїхала поліція, він спустився вниз, надав свої пояснення про те, що автомобіль перебував в русі, хоч і незначному, та надав поліцейським відеозапис автомобіля, який здійснював рух і робив прогазовку.   Цей  же  відеозапис   свідок   надіслав  і  на  офіційну   електронну  адресу  суду. 
ОСОБА_2 уточнив, що викликала поліцію його дружина ОСОБА_3 . Також пояснив, що спостерігав цю подію хвилин 20 і водій виходив з автомобіля, тобто він бачив водія, і це була та особа, відносно якої склали протокол. Конфлікту  з цією особою у нього не було, він просто, коли вийшов підійшов до нього і сказав, що так робити не можна. Він  особисто бачив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, такі як: хитка хода, незрозуміла мова, почервоніння обличчя. Свідок  пояснив, що  вийшов на  місце  складання протоколу,  коли вже приїхала поліція. Не може чітко пригадати, чи в його присутності поліцейські пропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння,  чи  він  не  бачив  це. Але  точно  пам`ятає, що водій був не проти складання щодо нього протоколу,  а  ось  чи  складався протокол про адміністративне правопорушення  в  присутності ОСОБА_1  пригадати не  зміг.
З урахуванням переглянутого в судовому засіданні наданого свідком ОСОБА_2 відеозапису, з якого вбачається незначний рух автомобіля темного кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , пояснень свідка ОСОБА_2 , які узгоджуються з іншими матеріалами справи, доходжу  висновку, що твердження захисника про те, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що письмові пояснення свідка не узгоджуються з іншими доказами, зібраними у справі, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки вони відповідають даним відеозапису та наданим поясненням свідка                    ОСОБА_2 в судовому засіданні. 
Щодо доводів апеляційної скарги з приводу того, що заявлений свідком відеозапис руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не долучався до матеріалів справи, то з пояснень свідка ОСОБА_2 було  встановлено, що  відеозапис був наданий працівникам поліції, втім до місцевого суду його надано не було.  Відповідно до п. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду Відеозапис був наданий апеляційному суду та переглянутий в судовому засіданні, а тому вважаю його належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Що стосується доводів апеляційної скарги  захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то вони є неспроможними,  з огляду на те, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та сказали очікувати,  а  самі  сіли  до  службового  автомобіля  складати  протокол.  Разом з тим, ОСОБА_1 покинув місце вчинення адміністративне правопорушення, не попередивши працівників поліції та  не відповідав на телефонні дзвінки. 
Тобто, як вбачається з відеозапису з боді камер патрульних поліцейських, ОСОБА_1 залишив місце події та складання протоколу про адміністративне правопорушення під час його складання без повідомлення про це працівників патрульної, а тому у патрульних поліції була відсутня можливість вручити такий протокол та роз`яснити права ОСОБА_1 відповідно до статті 268 КУпАП з вини саме особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
  Не можуть бути взяті до уваги й доводи захисника про те, що водію не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного порушення, яка полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки як  вбачається  з  наявного у  справі  відеозапису, після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіркою матеріалів справи, доводи апеляційної скарги захисника про те, що з боку працівників поліції мало місце спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження.   
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
З  відеозапису  чітко  вбачається,  що  на  пропозицію  поліцейського щодо проходження в установленому  законом  порядку   огляду  на  стан  алкогольного сп`яніння,  ОСОБА_1   не  відповідав,  що  йому  не  зрозуміло  порядок проходження  такого  огляду чи  що небудь  ще,  а  свідомо  та  чітко  неодноразово висловився  з   приводу відмови  від  проходження  такого  огляду,  не  заперечуючи  той  факт,  що перебуває  в  такому  стані. 
Будь-яких інших доводів на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.  
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у межах санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП яка є  безальтернативною.
Будь  -  якого  неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.  
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від  04 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу захисника Таранова С.І. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.            

                Суддя                                                                                 Л.І. Кепкал