Справа № 357/14452/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8730/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Ярмола О.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Шпирук Ю.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Маслюженка Миколи Павловича, подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Ярмоли О.Я., у справі № 357/14452/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                                                 
ВСТАНОВИВ: 
 
У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі - ТОВ «Санфорд Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 24 січня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-600-004809-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 49 900,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Натомість ОСОБА_2 свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією виконав лише частково. Останній платіж відповідач здійснив 22 листопада 2019 року, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість в загальній сумі 171 889,84 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 59 845,94 грн. та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками в сумі 112 043,90 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23. В подальшому 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги зокрема і до ОСОБА_1 за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року. Беручи до уваги положення п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідач має також сплатити: - інфляційні втрати в сумі 32 046,53 грн.; три проценти річних в сумі 11 613,16 грн. З урахуванням викладеного, ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2018 року, інфляційні втрати і три проценти річних у загальному розмірі 215 549,53 грн. 
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року позов ТОВ «Санфорд Капітал» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму заборгованості в розмірі 59 845,94 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Санфорд Капітал» судові витрати в сумі 1 550,84 грн. 
В решті позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Маслюженко М.П., який діє в інтересах ТОВ «Санфорд Капітал», подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов ТОВ «Санфорд Капітал» задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним встановленням обставин, що мають значення для справи. Вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволені вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження позиції позивача щодо обґрунтованості розрахунку відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 . П4ри формуванні позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» користувалося розрахунками заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, зробленими АТ «Ідея Банк», як попереднім кредитором ОСОБА_1 , і просило стягнути із останнього суму заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 112 043,90 грн. Також зазначає, що ні умови договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті», ні договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» не містять обмеження щодо обсягу прав нового кредитора в частині нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат на суму основного боргу за період після передачі права вимоги, що узгоджується з приписами ст. 514 ЦК України, а відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України, що свідчить про наявність підстав для стягнення на користь позивача визначених цією нормою законодавства сум, як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання. Таким чином, у ТОВ «Санфорд Капітал» є безумовне право на отримання з боржника суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, яке виникає при простроченні виконання боржником грошового зобов`язання і не залежить від волі первісного кредитора. Зобов`язання зі сплати інфляційний втрат і 3% річних є певним чином похідними, оскільки вони можуть виникнути лише при наявності основної грошової заборгованості. Право на стягнення з боржників зазначених сум завжди належить поточному кредитору боржника і нерозривно пов`язано з самим правом грошової вимоги. Також вважає, що суд першої дійшов помилкового висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн. не відповідає відомостям, вказаним в додатку №2 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024р., де зазначено, що послуга - складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з одного боржника коштує 6 000 грн. Суд неповно дослідив усі надані позивачем докази, які наявні в матеріалах справи. Суд прийняв рішення про самостійне зменшення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності відповідного клопотання відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи об`єм виконаних адвокатом робіт, часу витрачено на підготовку та подачу позову та інших необхідних процесуальних документів, розмір позовних вимог, то витрати на професійну правничу допомогу заявлені ТОВ «Санфорд Капітал» є обґрунтованими та співмірними, а тому підлягають стягненню у повному обсязі, заявленому в позовній заяві.
В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.01.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-600-004809-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 83-84).
Відповідно до п. 3.1-3.3. вказаного договору визначено, що банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку. Ліміт кредитної лінії доступний клієнту на день укладення договору 49 900,00 грн.
Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії на день укладення договору становить 24% річних.
16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23 (а.с.62-74).
Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право.  
29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу №29/12-23. (а.с.49-61).
Згідно п.2.1. цього договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-213-005248-18-980 від 24 січня 2018 року.
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за угодою № С-213-005248-18-980 від 24.01.2018, сформованої первісним кредитором АТ «Ідея Банк», станом на 16.11.2023 заборгованість відповідача за вказаною угодою становить 171 889,84 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 59 845,94 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 112 043,90 грн., які і просило стягнути ТОВ «Санфорд Капітал». Також,ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 32 046,53 грн. та три проценти річних в сумі 11 613,16 грн.  
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» та стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» суму заборгованості в розмірі 59 845,94 грн.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року в часині задоволення позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 59 845,94 грн. сторонами не оскаржене, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перевірки правильності висновків суду в цій частині. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення з відповідача інфляційних втрати в сумі 32 046,53 грн. та трьох процентів річних в сумі 11 613,16 грн.
Враховуючи приписи п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача нараховані суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 25.11.2019 року і до 23.02.2022 року включно. 
Водночас, за договором факторингу №29/12-23 ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до відповідача лише 29 грудня 2023 року. 
До сум заборгованості, яка була відступлена ТОВ «Санфорд Капітал»,  інфляційна складова та три відсотки річних,   включені не були. Тобто, попередні кредитори вказані суми не нараховували. 
При цьому передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновки про відсутність підстав для стягнення на користь позивача вказаних сум.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за кредитним договором №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року.
Відмовляючи в задоволенні вказаних позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності такої заборгованості. Позивач не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості процентів за вказаним кредитним договором, із відображенням всіх складових боргу та періоду цього боргу.
Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи.
Питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
 Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Чинне законодавство не передбачає яким самими доказами має бути підтверджено розмір заборгованості за процентами.
Відповідно до укладеної 24 січня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-600-004809-18-980, ПАТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_1 кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку, зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою.
Пунктом 3.3 вказаного договору визначено процентну ставку, яка становить 24% річнихта застосовується у межах строку кредиту.
ОСОБА_2 не виконував належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року.
Відтак, установивши, що при укладенні договору сторонами було погоджено розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом, ОСОБА_2 отримав кредит, шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку, проте, його не повернув, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення заборгованості за процентами.
При цьому на підтвердження розміру заборгованості за кредитом та процентами ТОВ «Санфорд Капітал» надало довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року, складену первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», в якій зазначено розмір заборгованості за основним боргом та нарахованими і не сплаченими процентами за користування кредитом, витяг з реєстру боржників до договору факторингу, а також виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 24 січня 2018 року по 23 листопада 2023 року, в якій відображено рух коштів по його рахунку (а.с. 77, 78, 105-135). 
Відхиляючи вказані письмові докази, надані ТОВ «Санфорд Капітал», суд першої інстанції вказав, що вони не містять обрахунку відсотків за кредитним договором №С-600-004809-18-980, з чітко вказаним періодом і відсотковою ставкою, а долучена до позовної заяви виписка по картковому рахунку потребує підрахунків.
Разом з тим, вищевказана виписка по рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та належним доказом надання відповідачу кредиту, а також наявності заборгованості.  
Надана ТОВ «Санфорд Капітал» виписка з рахунку ОСОБА_1 відповідає наданій ним довідці-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року.
Відтак, ТОВ «Санфорд Капітал» до позовної заяви були додані належні та достатні докази на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року, в тому числі й за нарахованими процентами.
В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором №С-600-004809-18-980 від 24 січня 2018 року та спростовували надані позивачем довідку-розрахунок заборгованості та виписку з рахунку відповідача.
Відповідно, ТОВ «Санфорд Капітал» мало право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 112 043,90 грн. 
Враховуючи викладене, заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за процентами за угодою №С-600-004809-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 24 січня 2018 року в розмірі 112 043,90 грн., з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.
Також, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог (80%) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 069,27 грн., та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 103,91 грн.
Також, ТОВ «Санфорд Капітал» заявляв вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, надавши докази понесення таких витрат в розмірі 5 200,00 грн., зокрема договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги № 4 від 12 серпня 2024 року на загальну суму 5 200,00 грн. (а.с. 31-38, 97).
ОСОБА_2 не заявляв клопотання про зменшення заявленого ТОВ «Санфорд Капітал» розміру витрати на правничу допомогу. 
Відтак, пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4 160,00 грн. (5 200,00 грн. х 96%).
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Маслюженка Миколи Павловича, подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», задовольнити частково.
Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за процентами за угодою №С-600-004809-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 24 січня 2018 року в розмірі 112 043,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» 2 069,27 грн. судового збору за подання позовної заяви та 4 160,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» 3 103,91 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
В іншій частині заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді