Справа № 750/18411/24 	Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П. 	
Провадження № 33/4823/191/25 	  	
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Салая Г.А.,
захисника – Кайрод Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2025 року, 

                                      У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Місцевим судом установлено, що 22 грудня 2024 року о 23:23 год ОСОБА_1 у м. Чернігові по проспекту Миру, 241 А, керував транспортним засобом “Шкода”, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, скасувати її, а провадження по справі  стосовно нього закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що всупереч ч. 1 ст. 32 Закону України “Про Національну поліцію України”, поліцейські безпідставно вимагали у ОСОБА_1 пред`явити документи, а тому подальші їх дії є незаконними. Зазначає, що поліцейськими було вказано формальні ознаки алкогольного сп`яніння. З відеозапису не вбачається, як було відкупорено мундштук до приладу “Драгер”. Вважає неналежним та недопустимим доказом по справі відеозапис, оскільки він не є безперервним. На думку апелянта, складений стосовно нього протокол не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки факти у протоколі ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються об`єктивним доказами. Вказує, що з відеозапису не видно, що він керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, бо відео розпочинається із зупиненого автомобіля і він за кермом не перебував. Звертає увагу на дозволену похибку, згідно інструкції до приладу “Драгер Алкотест 7510”, що складає 0,03 проміле.  Акцентує увагу на недоведеності по справі його вини “поза розумним сумнівом”.

У засіданні апеляційного суду захисник підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити з викладених  в ній підстав.

ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
          
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
У відповідності до ст. 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений  постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п. 6 розділу І вказаної Інструкції… огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції…. установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
         
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ЕПР1 № 202936 від 23.12.2024, ОСОБА_1 власноруч його підписав (а.с. 5).
Відповідно до роздруківки результату тесту, виконаного технічним приладом “ALCOTEST 7510”, у ОСОБА_1 було установлено алкогольне сп`яніння з показником 0,64 %о. (а.с. 7).
Згідно із Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, та за допомогою приладу “Драгер”, результат огляду становить 0,64 проміле, з результатами згоден та підписав його (а.с. 6).
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлено ознаки сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, огляд проводився за допомогою приладу “Драгер”, результат позитивний – 0,64 проміле (а.с. 8). 
Згідно розписки ОСОБА_1 , останній доручив ОСОБА_2 доставити його транспортний засіб до місця стоянки (а.с. 12). 

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Із відеозапису вбачається, як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .. Поліцейський повідомляє про ведення відеофіксації, та повідомляє про причину зупинки, а саме, не освітлена права фара. Під час спілкування поліцейський вбачає у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення покриву обличчя. На запитання поліцейського чи вживав водій наркотичні засоби чи алкогольні напої, останній повідомив, що останній раз два дні назад вживав алкоголь, та в подальшому повідомив про вживання того дня пива. На вимогу поліцейського пройти огляд за допомогою приладу “Драгер” або проїхати до медичного закладу, останній погодився на продуття на місці. Видно як поліцейський роз`яснює правила продуття приладу, розкупорює мундштук, поліцейський здійснює контрольний забір повітря, водій здійснює продуття приладу, результат якого становив 0,64 проміле, з результатом водій був згоден. Видно, як поліцейський повідомляє, що згідно бази даних водій наразі позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови суду від 22 квітня 2024 року та роз`яснює,  що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Поліцейський роз`яснює права і обов`язки, на що водій повідомив, що розуміє. Водій підписує протокол та інші адміністративні матеріали, поліцейський ознайомлює водія зі змістом протоколу, його було відсторонено  від керування транспортними засобами.           

Отже, фактично ОСОБА_1 на місці складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення погодився з результатами  застосування приладу «Драгер» та з фактом керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, будь-яких зауважень не виказував та наголошував на розумінні обставин.

Апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повторно протягом року.
                 
При винесенні рішення, апеляційний суд не може взяти до уваги доводи апелянта про те, що він транспортним засобом не керував, оскільки такі в повному обсязі спростовуються відеозаписом, де на місці події водій не заперечував факту керування ним транспортним засобом, пояснював причину поїздки, і будь-яких запитань чи зауважень з його боку з цього приводу не надходило. Доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що мають формальний характер і спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
          
Посилання апелянта на відсутність безперервності відеозапису є безпідставними,  оскільки  у цій справі фіксація правопорушення відбувалася безперервно та з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року та п. 5 Розділу ІІ Наказу МВС від 18.12.2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», яким передбачено, що: «5. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу». Як вбачається з відеозапису, у ньому зафіксовано весь перебіг події, а також зафіксовано порядок оформлення матеріалів. Між тим, в апеляційній скарзі не вказано, які обставини, що істотно можуть вплинути на висновки по суті правопорушення, поліцейським не були зафіксовані під час використання відеофіксації.
           
Твердження апелянта про технічні  характеристики приладу “Drager Alkotest 7510” та про межі допустимої похибки під час експлуатування приладу з посиланням на норми міжнародного права є неправильним і, на думку апеляційного суду, являється довільним та хибним тлумаченням норм міжнародного законодавства.
Так, у відповідності до п. 5 ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній  рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, в ньому міститься норма про те, що в національних законодавствах країн – учасників Конвенції повинно бути передбачено положення, які стосуються керування транспортними засобами під впливом алкоголю, а також максимально допустимий рівень алкоголю в крові чи у повітрі, що видихається. Зокрема, максимально допустимий рівень алкоголю у повітрі, що видихається, не повинен бути більшим за 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У цьому випадку  вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє  національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 %о у повітрі, що видихається, що і має місце в Україні, де встановлено мінімальний  показник рівня алкоголю у повітрі, що видихається водієм  - 0,2 %о.  Порушень  норм національного та міжнародного законодавства  при розгляді справи в суді першої інстанції апеляційний суд не вбачає, оскільки поліцейськими  за допомогою газоаналізатора установлено  рівень алкоголю у повітрі, що видихається ОСОБА_1 в 0,64 %о.

При винесенні рішення, апеляційний суд не може взяти до уваги інші доводи апелянта, оскільки такі повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження. Підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування  транспортними засобами у стані сп`яніння  украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.
          
З метою доступу до правосуддя апеляційний суд вважає за необхідне ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2025 року.
  
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2025 року.
Залишити без задоволення апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП -  без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	Г. А. Салай