ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/5806/25
Номер провадження: 22-ц/819/378/25 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
     27 травня 2025 року                                                                                      м. Херсон          
 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Приходько Л. А.,
суддів:                        Базіль Л. В.,
Бездрабко В. О.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кожиної Тетяни Вікторівни, поданою від імені ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2025 року, ухвалену під головуванням Кузьміної О.І., 

встановив:
16 квітня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діяла її представник - адвокат Кожина Тетяна Вікторівна, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення одноразової допомоги у зв`язку із загиблим батька.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ОСОБА_1 , є бабусею неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (після укладання 03 грудня 2008 року шлюбу ОСОБА_5 взяла прізвище ОСОБА_6 ).
Сімейне життя між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не склалися, у зв`язку з чим заочним рішенням Бериславського районний суд Херсонської області від 22 травня 2012 року у справі №2101/1537/2012 шлюб, зареєстрований 03 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №120, було розірвано. Прізвище відповідачки залишено « ОСОБА_6 ». 
Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, 27 березня 2022 року за нотаріальною згодою ОСОБА_2 , яка неодноразово відповідачкою продовжувалась, бабуся, ОСОБА_1 , разом із онучкою ОСОБА_3 виїхали до республіки Молдова, де неповнолітня дитина продовжувала дистанційне навчання у Комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Школа гуманітарної праці» Херсонської обласної ради» для отримання повної середньої освіти. 
Аліменти на утримання дитини сплачував батько ОСОБА_4 на рахунок відповідачки ОСОБА_2 , які не завжди нею використовувалися за призначенням. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового розпорядження (бойового завдання). 
Відповідачка не бере участі в утриманні неповнолітньої дитини та забезпеченні отримання дитиною середньої освіти. Майже все життя ОСОБА_3 виховується та перебуває на утримані бабусі ОСОБА_1 .
Враховуючи зазначене позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3 суми одноразової грошової допомоги, нарахованої та виплаченої на рахунок в АТ «ОЩАДБАНК» на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також інших грошових коштів, отриманих на користь неповнолітньої дитини.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2025 року заяву адвоката Кожиної Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення одноразової допомоги у зв`язку із загиблим батька - повернуто заявнику.
Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , як і відсутні інші докази, які мали підтвердити наявність у позивача повноважень представляти інтереси неповнолітньої дитини.
05 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кожина Т.В. подала апеляційну скаргу сформувавши її в системі «Електронний суд» 03 травня 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить, скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до положення частини другої статті 258 СК України, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
На підтвердження факту родинного зв`язку між Позивачкою, Відповідачкою та неповнолітньою дитиною до суду було подано копії необхідних документів, а саме паспорт ОСОБА_1 , Свідоцтво про народження ОСОБА_3 , паспорт ОСОБА_2 , Свідоцтво про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка після укладання шлюбу взяла прізвище чоловіка; Довідка Білозерської селищної ради від 25 жовтня2024 року №1002; ОСОБА_7 характеристика на ОСОБА_1 , Відповідь на адвокатський запит від сімейного лікаря неповнолітньої дитини; Довідка КЗ Навчально-виховний комплекс від 06 листопада 2024 року №34_335-24_08., з яких вбачається, що Позивачка ( ОСОБА_1 ) є бабусею неповнолітньої дитини ( ОСОБА_3 ). 
Крім того, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом проти власної доньки ОСОБА_2 для захисту права неповнолітньої онуки ОСОБА_3 , якою відповідачка у справі не піклується майже десять років. Окрім того, зазначила, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа №766/20862/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах сім`ї та дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення останньої батьківських прав. 
ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_3 , а отже, має право на захист інтересів неповнолітньої онуки без спеціальних чи додаткових повноважень. 
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
За правилами частини 13 статті 7, частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Кожиної Т.В., діючої в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2025 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону ухвала суду не відповідає.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в квітні 2025 року звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення одноразової допомоги у зв`язку із загиблим батька, як бабуся неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (після укладання 03 грудня 2008 року шлюбу ОСОБА_5 взяла прізвище ОСОБА_6 ). 
В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначила, що майже все життя неповнолітня ОСОБА_3 виховується та перебуває на її утримані, а 27 березня 2022 року, після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, за нотаріальною згодою ОСОБА_2 , яка неодноразово відповідачкою продовжувалась, бабуся, ОСОБА_1 , разом із онучкою ОСОБА_3 виїхали до республіки Молдова, де неповнолітня дитина продовжувала дистанційне навчання у Комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Школа гуманітарної праці» Херсонської обласної ради» для отримання повної середньої освіти. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового розпорядження (бойового завдання). 
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила стягнути з  ОСОБА_2 на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3 суми одноразової грошової допомоги, нарахованої та виплаченої на рахунок в АТ «ОЩАДБАНК» на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також інших грошових коштів, отриманих на користь неповнолітньої дитини.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2025 року заяву адвоката Кожиної Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення одноразової допомоги у зв`язку із загиблим батька - повернуто заявнику, у зв`язку з відсутністю доказів того, що ОСОБА_1 є законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , як і відсутні інші докази, які мали підтвердити наявність у позивача повноважень представляти інтереси неповнолітньої дитини. З таким висновком колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.
Відповідно до положення частини другої статті 258 СК України, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень
Відповідно до правил цієї статті баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
Частина перша статті 258 СК України гарантує бабі та дідові право на самозахист внуків. Відповідно до статті 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.
Зміст статті 19 ЦК України дає підстави для висновку, що самозахист можливий за наявності таких умов: 1) має місце порушення цивільного права або загроза його порушення; 2) існує необхідність припинення (попередження) порушення власними силами; 3) відбувається застосування заходів, які відповідають характеру правопорушення, тобто заподіяння шкоди порушнику чи іншій особі має бути санкціонованим законом, не виходити за межі дозволеного.
Самозахист дитини - це, в першу чергу, фактичні дії батьків, баби та/або діда, які мають неюрисдикційний характер, спрямовані на фактичний захист порушеного права або загрози такого порушення, вчинені відповідно до чинного законодавства. Отже, якщо баба та/або дід вважають, що дитині (онуку) загрожує небезпека, вони вправі вчиняти дії, спрямовані на усунення загроз життю, здоров`ю дитини, припинення спілкуванню з особою, яка шкідливо (негативно) впливає на дитину тощо.
Враховуючи зазначене, судом першої інстанції не досліджено та не надано будь-якої оцінки документам, доданим до позовної заяви.
Отже, ОСОБА_1 , будучи бабою неповнолітньої ОСОБА_3 , в силу вимог статті 258 СК України має повноваження на звернення за захистом інтересів онуки до суду без спеціальних на те повноважень.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України, є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду, з підстав визначених статтею 379 ЦПК України, скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження з дотриманням порядку визначено цивільним процесуальним законодавством.
Керуючись   статтями 367, 374,  379, 381-384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Кожиної Тетяни Вікторівни подану від імені ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий                                                                                                    Л. А. Приходько
Судді:                                                                                                                Л. В. Базіль
                                                                                               В. О. Бездрабко