Справа № 127/11856/25 
Провадження № 33/801/569/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Геращенко Тетяни Василівни – на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 11 квітня 2025 року о 11 год 00 хв у м. Вінниці, по вул. Брацлавській, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, підвищена жвавість рухів. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився, на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Бровчака Д. М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
У апеляційній скарзі адвокат Геращенко Т. В. зазначає, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 за проїзд на червоне світло світлофора, встановили, що раніше він притягувався до відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України, у зв`язку із чим почали схиляти його до проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння без оголошення йому будь-яких ознак такого сп`яніння.
На місці зупинки огляд ОСОБА_1 поліцейські не проводили, про що свідчить відсутність у матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння.
ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, а пояснив, що поспішає по роботі, після чого працівники поліції повідомили йому, що він має право пройти огляд самостійно протягом дня, таким чином схиливши його до вчинення адміністративного правопорушення. Отже, відмова від проходження огляду була спровокована поліцейськими.
О 18 год 46 хв після закінчення робочого дня ОСОБА_1 прийшов у медичний заклад та пройшов відповідний огляд, за результатами якого було встановлено, що він тверезий.
Також адвокат зазначає, що долучений відеозапис із нагрудних камер поліцейських не є суцільним, що свідчить про порушення проведення огляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу від 11 квітня 2025 року серії ЕПР № 297128, 11 квітня 2025 року о 11 год 00 хв у м. Вінниці, по вул. Брацлавській, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, підвищена жвавість рухів. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Проводилась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 467766, 468479. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до медичного закладу (а. с. 4).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як о 10 год 59 хв працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 причину зупинки (проїзд на червоний сигнал світлофора), запитують куди він поспішає, просять пред`явити документи. ОСОБА_1 повідомляє, що поспішає на 11 год 00 хв на базу по товар. 
Об 11 год 02 хв у відповідь на запитання працівників поліції повідомляє, що відбував покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України. Поліцейський запитує чи зараз ОСОБА_1 продовжує таким займатися та пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомляє, що поспішає по роботі, згоден пройти огляд на «Драгері» на місці зупинки, на що поліцейські роз`яснюють, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладах охорони здоров`я.
Об 11 год 03 хв поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП роз`яснює його права. 
Об 11 год 05 хв поліцейський запитує чи не перевозить ОСОБА_1 заборонені предмети, боєприпаси, наркотичні речовини та прекурсори, той повідомляє, що ні. Поліцейські знову пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 знову повідомляє, що поспішає.
Об 11 год 06 хв поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протягом дня він може пройти огляд за самозверненням та пред`явити відповідний висновок суду. 
Об 11 год 07 хв поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із постановою за ч. 2 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, поліцейський запитує чи усвідомлює він наслідки відмови, той відповідає, що ні. Поліцейський роз`яснює, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, що після складення протоколу вилучається посвідчення водія, видається тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, матеріали передаються в суд, де суддя приймає рішення. У випадку визнання особи винною застосовується стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування на дванадцять місяців.
Об 11 год 08 хв поліцейський знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 повідомляє, що пройде, але не зараз. Поліцейський знову запитує чи усвідомлює він наслідки. Запитує чи вживає ОСОБА_1 зараз наркотичні речовини, той відповідає, що ні. Поліцейський знову запитує чи згоден він пройти огляд, який займе пів години, ОСОБА_1 вкотре відмовляється, покликаючись на роботу.
Об 11 год 10 хв ОСОБА_1 запитує як краще йому вчинити, поліцейський повідомляє, що для нього краще їхати здавати аналіз. ОСОБА_1 повідомляє, що зараз ніяк не може, на що поліцейський роз`яснює, що огляд потрібно пройти саме зараз, роз`яснює знову наслідки відмови. ОСОБА_1 повідомляє, що пройде огляд самостійно (технічний запис відеозапису 468479).
Об 11 год 12 хв працівники поліції проводять поверхневу перевірку ОСОБА_1 , оглядають автомобіль.
Об 11 год 20 хв працівники поліції вкотре пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовляється. Поліцейський повідомляє, що за відмову буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, знову роз`яснює ОСОБА_1 його права.
Об 11 год 21 хв поліцейські починають складати адміністративні матеріали, об 11 год 52 хв ознайомлюють із ними ОСОБА_1 
Об 11 год 54 хв ОСОБА_1 запитує чи може він пройти огляд самостійно, поліцейський роз`яснює, що він має таке право. 
Об 11 год 57 хв ОСОБА_1 відсторонюють від керування автомобілем, автомобіль передають тверезому водію.
Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
Апеляційний суд відхиляє твердження апеляційної скарги про те, що підставою для вимоги поліцейських про проходження огляду була виключно інформація про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України, оскільки працівники поліції уповноважені на виявлення відповідних ознак сп`яніння, водночас оголошення особі виявлених ознак сп`яніння не передбачено ані Інструкцією, ані КУпАП.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські на місці зупинки не проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки у матеріалах справи відсутній відповідний акт огляду.
Так, відповідно до п. 1, 10 Інструкції поліцейські уповноважені на проведення огляду за наявності у водія ознак, передбачених п. 3 Розділу І Інструкції, тобто ознак алкогольного сп`яніння, за результатами проведення якого складають акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Натомість у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, огляд на встановлення якого має право проводити лікар закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшер фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, у закладах охорони здоров`я.
Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення. та відмови від проходження огляду, оскільки із відеозапису вбачаються їх неодноразові роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідків відмови від проходження огляду, поради пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо після зупинки транспортного засобу. Дійсно працівники поліції повідомляли йому право пройти огляд за самозверненням, втім жодним чином не запевняли, що такий факт спростує відмову від проходження огляду на вимогу поліцейських.
У апеляційній скарзі адвокат зазначає, що наявні у справі відеозаписи є неповними. Зокрема, відео реєстратор № 467766 розпочав запис об 10:59:13, а закінчив об 11:15:12. Далі, цей же відео реєстратор розпочав запис об 11:52:17 та закінчив об 11:58:46 годині. Відео реєстратор № 468479 розпочав запис об 10:59:10, а закінчив об 11:03:01 годині. Далі, цей же відео реєстратор розпочав запис об 11:08:33 та закінчив запис об 11:23:46 годині.
Втім як вбачається, події у певні проміжки часу, що не зафіксовані на технічному засобі № 467766, зафіксовані на іншому технічному засобі № 468479 і навпаки. Отже, на відеозаписах у їх сукупності повно та послідовно відображено події, які відбувалися 11 квітня 2025 року з моменту зупинки ОСОБА_1 і до ознайомлення його зі складеними адміністративними матеріалами та передачі права керування автомобілем тверезому водію.
За таких обставин апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такого обов`язку не виконав.
Також апеляційний суд не бере до уваги наданий стороною захисту медичний висновок від 11 квітня 2025 року № 742, згідно із яким ОСОБА_1 був тверезим того дня, оскільки йому інкримінується не керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення встановленої законом відповідальності та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Геращенко Тетяни Василівни – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук