Справа № 344/21508/24 
Провадження № 33/4808/205/25 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 605 гривень 60 копійок судового збору,-
                                                     в с т а н о в и в:
Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2024 року о 02 год. 12 хв. в м. Івано-Франківськ, по вул. Довженка, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також його прав та охоронюваних законом інтересів.
Посилається на те, що Драгер за допомогою якого йому проводили тест, не є спеціальним технічним засобом, який має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки зі змісту наявного у матеріалах справи свідоцтва про повірку останнє дійсне до 09.11.2024 року, хоча сам тест проводився 28.11.2024 року.
Вважає, що оскільки огляд на стан сп`яніння проводився з порушенням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та ст. 266 КУпАП, а  тому є недійсним.
Звертає увагу, що працівник поліції зупинила транспортний засіб під його керуванням без передбачених законодавством підстав. Крім того, акт огляду у графі результатів огляду містить виправлення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 були роз`яснені процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України у тому числі щодо права на отримання правової допомоги. Однак, ОСОБА_1 зазначив, що не бажає скористатися правом на отримання правової допомоги, розірвав договір на правову допомогу із адвокатом Свіденко А.О. та не уклав договір з іншим адвокатом. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які  перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження  суд не закрив  провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №183687 від 28.11.2024 (а.с. 1) ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 28.11.2024 о 02 год. 21 хв. у м. Івано-Франківськ, вул. О.Довженка, 11, керував тз Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосування приладу Драгер Алкотест 6810, результат огляду 1,55% проміле, що підтверджується тестом номер 1393 від 28.11.2024 р., чим порушив п. 2.9.а. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол складений уповноваженою особою – інспектором 1 взводу 2 роти 1 бат. УПП в івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Довжуком С.Д. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_1 , що стверджено власноручним підписом останнього.
При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що відмовився від надання пояснень згідно ст.. 63 Конституції України.
У протоколі зазначено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Івано-Франківську міському суді, ОСОБА_1 власноручним підписом зазначив, що ознайомлений із місцем розгляду.
Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія було тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 та виданий тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом НОМЕР_3 . 
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом. 
Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою приладу Алкотест 6810 ARBH-0026, результати огляду на стан сп`яніння – 1,55 проміле. ОСОБА_1 власним підписом засвідчив, що з результатами він згоден. (а.с. 3)
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що дійсно підписав акт огляду на стан сп`яніння, однак не розумів правових наслідків своїх дій, оскільки вперше опинився у відповідній ситуації та був розгублений і не знав, яким чином йому необхідно було діяти з метою захисту своїх інтересів.  
Згідно з даними направлення в КНП ПОК ЦПЗ ІФ ОР на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 28.11.2024 року, внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 ARBH-0026, результати огляду 1,55% проміле. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я не доставили, оскільки вона відмовилася. (а.с. 5).
Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що такий огляд у медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 не заперечував проти позитивного результату огляду, який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не заперечує факт керування транспортним засобом, оскільки дійсно був зупинений працівниками поліції під час дії комендантської години. Однак, стверджує, що не перебував у стані сп`яніння та вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на результат огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, оскільки свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на вказаний прилад  було дійсне до 09.11.2024 року, хоча сам тест проводився 28.11.2024 року. Вказував, що він не перебував у стані сп`яніння та розгубився на місці події, оскільки в перший раз опинився у подібній ситуації.
  Апеляційний суд вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки судом встановлено, що технічний засіб за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння  пройшов відповідне калібрування 05 листопада 2024 року. 
Так, відповідно до роздруківки приладу «Драгер Алкотест 6810», огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений 05.11.2024 о 02:17 год. за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», прилад №ARВН-0026, принтер №ARВС-5225, тест №1393, дата калібрування 05.11.2024, результат – 1,55 проміле. Роздруківка приладу «Алкотест 6810" підписана поліцейським та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 2).
До матеріалів справи дійсно долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке чинне до 09.11.2024 року.  (а.с. 4)
Разом з тим, відповідно до роздруківки приладу «Драгер Алкотест 6810» останнє калібрування приладу проводилося 05.11.2024 року і на день проведення огляду 28.11.2024 року за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 він був сертифікованим та справним для його застосування для проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Також до матеріалів справи долучені: зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення щодо не керування транспортним засобом протягом 24 год. (а.с. 6), заявка про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення (а.с. 7), копія постанови серії ЕНА №3561284 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 8), копія посвідчення водія ОСОБА_1 (а.с. 9).
Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 10). 
Відеозаписом (clip-0, сlip-1) зафіксовано, як працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , як водію транспортного засобу марки Ауді А6, що його зупинено у зв`язку із порушенням комендантської години. Просять надати водія ОСОБА_1 страховий поліс та посвідчення водія. Далі ОСОБА_1 повідомляють, що від нього чутно запах алкоголю та пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, останній погодився. ОСОБА_1 перевіряє герметичність упакування мундштука та проходить тест на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу. Результат тесту складає 1,55% проміле про що повідомляють водія транспортного засобу. Далі водія повідомляють про те, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, який буде направлено на розгляд до Івано-Франківського міського суду. Водій ОСОБА_1 погоджується з позитивним результатом огляду та неодноразово пропонує працівникам поліції домовитись, вказує, що він залишить машина на місці події та знайде тверезого водія. 
У зв`язку з відсутністю страхового полісу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП. Водію роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Далі відбувається момент складання адміністративних матеріалів. Згодом ОСОБА_1 ознайомлюють зі складеними відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, зобов`язанням про не керування транспортним засобом, роздруківкою Драгеру, актом огляду. Від надання пояснень водій відмовився. Отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.
Відеозаписом сlip-2, зафіксовано рух транспортного засобу марки Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинку на вимогу працівників поліції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу як водій транспортного засобу. 
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу. 
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів апеляційної скарги та доводів ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує факт керування транспортним засобом, однак зазначається про відсутність належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що він керував транспортним засобом з порушенням ПДР, які були б підставою зупинки транспортного засобу.  
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Разом з тим, вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах провадження та були досліджені судом апеляційної інстанції, зокрема даним відеозаписом, з якого вбачається як працівники поліції повідомляють водія, що його зупинено у зв`язку із тим, що він керував транспортним засобом під комендантської години. 
Враховуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що працівники поліції правомірно 28.11.2024 року зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 і в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про неправомірну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , недотримання працівниками патрульної поліції приписів нормативно-правових актів при виконанні службових обов`язків, перевищення службових повноважень працівниками поліції, тощо.
Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення, доказів по справі та застосування психологічного насильства працівниками поліції, можуть бути належним чином перевірені в межах іншого провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення. 
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо недопустимості результату огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. 
Судом було встановлено, що газоаналізатор «Alcotest Drager №6810», що був використаний поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння відповідає встановленим вимогам ДСТУ, а тестування здійснено працівниками поліції в межах міжповірочного інтервалу газоаналізатора, встановленого нормативно-правовими документами.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд  звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

                                                              п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                            О.П. Васильєв