УХВАЛА
05 червня 2025 року 
м. Київ
справа № 300/1809/24
адміністративне провадження № К/990/18885/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 300/1809/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 300/1809/24.
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме, подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших (поважних) причин пропуску такого строку.
Відповідно до інформації, наявної в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала про залишення касаційної скарги без руху від 13 травня 2025 року в електронному вигляді доставлена до електронного кабінету Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в підсистемі «Електронний суд» 13 травня 2025 року о 20:49 год.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, 16 травня 2025 року до Верховного Суду від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, скаржник зазначає, що вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, однак її було повернуто. Зауважує, що повторна касаційна скарга подана також в межах присічного строку, без суттєвих затримок та зайвих зволікань. Посилається на практику Верховного Суду щодо питання поновлення строків, відповідно до яких податковому органу було поновлено строк на касаційне оскарження під час реалізації права на повторне звернення до суду після повернення попередньої касаційної скарги. На думку заявника вказані обставини є поважними підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Розглянувши зазначене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.
Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач уже реалізовував своє право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у цій справі. Однак ухвалами Верховного Суду від 12 листопада 2024 року та від 24 грудня 2024 року касаційні скарги було повернуто.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала суду про повернення касаційної скарги від 24 грудня 2024 року) доставлена в Електронний кабінет Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 25 грудня 2024 року о 15:40 год.
Водночас повторну касаційну скаргу скаржник подав лише 05 травня 2025 року, що свідчить про необґрунтоване зволікання з його боку щодо повторного звернення до суду касаційної інстанції.
Зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про існування об`єктивних непереборних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав.
Верховний Суд, не заперечуючи проти права особи на повторне подання касаційної скарги після її повернення, водночас зазначає, що таке право не є абсолютним. Клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не може бути визнано обґрунтованим, оскільки недотримання вимог процесуального закону щодо оформлення касаційної скарги, яке призвело до її повернення, не є обставиною об`єктивного, непереборного характеру та не свідчить про наявність поважних причин для поновлення строку.
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області не навело належних і переконливих доводів, які б об`єктивно виправдовували надмірне зволікання з поданням касаційної скарги, що становить понад шість місяців з дня прийняття оскаржуваного рішення.
Крім того, для приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України скаржник мав достатньо часу. Строк, який минув з моменту ухвалення судового рішення апеляційної інстанції та виготовлення його повного тексту до повторного звернення до касаційного суду, не може вважатися розумним і таким, що свідчить про належну реалізацію права на касаційне оскарження.
Посилання скаржника на необхідність аналізу судової практики Верховного Суду саме по собі не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку без належного обґрунтування подібності фактичних обставин справи та правовідносин.
Також Верховний Суд не бере до уваги доводи скаржника щодо подання повторної касаційної скарги у межах одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, оскільки частина п`ята статті 333 КАС України не змінює загальні строки реалізації права на касаційне оскарження, встановлені статтею 329 КАС України, а є імперативною нормою, що визначає граничний строк звернення із касаційною скаргою виключно для суб`єктів владних повноважень.
Отже, наведені скаржником обставини не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних перешкод, які унеможливили б своєчасне звернення з касаційною скаргою, а відтак не є поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд
постановив:
У задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 300/1809/24 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                     О. О. Шишов

Судді                                                                                                         І. В. Дашутін

                                                                                                                 М. М. Яковенко