Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       20 березня 2025 року                                          м. Рівне

       Справа № 559/4477/24
       Провадження № 33/4815/112/25

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Рідченко Марії Володимирівни на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року, - 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Дубенського міськрайонного суду від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 340 гривень. 
З постанови суду слідує, що 29 жовтя 2024 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї - в присутності неповнолітньої дочки ОСОБА_2 - 2009 року народження, ображав дружину нецензурними словами та виганяв її з будинку. 
В апеляційній скарзі адвокат Рідченко М.В.вважає постанову суду першої інстанції необгрунтованою, оскільки судом, на її думку, неналежним чином було з`ясовано всі фактичні обставини справи. Зазначає, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт вчинення ним насилля щодо ОСОБА_3 , яка під час спільного сімейного життя постійно маніпулювала емоціями інших людей, щоб виставити його у негативному світлі. Працівники поліції, які прибули на виклик ОСОБА_3 , вже були налаштовані негативно щодо нього, тому, не з`ясовуючи об`єктивно чи дійсно було здійснено домашнє насильство ОСОБА_1 , склали на нього протокол про адміністративне правопорушення.
Просить скасувати оскаржувану постанову суду, провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.
До початку апеляційного розгляду на адресу апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Рідченко М.В, згідно якого апелянт підтримує апеляційну скаргу, яку просить розглянути за відсутності сторони апелянта та ОСОБА_1 . 
Надавши оцінку доводам апелянта на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає відхиленню. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Зазначені вимоги судом дотримані не були.
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах: даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №215634 від 29 жовтня 2024 року (а.с. 1), письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 , (а.с. 4), копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 29 жовтня 2024 року (а.с. 5).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , він заперечує вчинення ним домашнього насильства щодо ОСОБА_3 29 жовтня 2024 року, і покликається на те, що, оскільки дружина викрала кошти в іноземній валюті, то між ними відбулася сварка (а.с. 3).
Натомість, з письмових пояснень ОСОБА_3 слідує, що 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 увірвався до неї в кімнату, почав тягнути її за руку, ображав нецензурною лайкою і вимагав, щоб покинула будинок. Вона пручалася, а він силоміць виставляв її з хати у напівроздягненому вигляді, тому викликала працівників поліції. До приїзду останніх чоловік висловлювався ненормативною лексикою на її адресу та примушував дочку видалити відеозапис з телефону, який вона встигла записати, погрожуючи вигнати її з житла разом з мамою. Дочка була налякана, вона теж перебувала у стресовому стані. Після появи працівників поліції та оголошення про відеофіксацію чоловік переключився на них та відповідав на поставлені питання.
З наявного у матеріалах справи відеозапису з камер працівників поліції вбачається, що у першій половині дня вже був виклик карети швидкої допомоги та працівників поліції, оскільки зі слів ОСОБА_3 та працівників поліції Лоза В.М. вже піднімав руку на дружину.
Долученим до матеріалів справи відеозаписом з телефону зафіксовано, що дійсно ОСОБА_1 схопив ОСОБА_3 за руку та примушував піднятися з крісла і покинути житло. 
З термінового заборонного припису стосовно кривдника від 29 жовтня 2024 року слідує, що 29 жовтя 2024 року в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї, тобто, умисно вчинив дії психологічного та економічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 в присутності неповнолітньої дочки ОСОБА_2 - 2009 року народження (ображав дружину нецензурними словами, виганяв з хати), що не спричинило тілесних ушкоджень, чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Даний припис забороняв ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з постраждалою протягом 3-х діб з 18 год. 29 жовтня 2024 року до 18 год. 01 листопада 2024 року.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо оскарження у встановленому законом порядку ОСОБА_1 термінового заборонного припису від 29 жовтня 2024 року. 
Працівниками поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було надано пояснення в суді першої інстанції щодо подій, які відбулися 29 жовтня 2024 року між потерпілою та ОСОБА_1 . 
Так, ними було зазначено, що дитина та ОСОБА_3 дійсно були наляканими, дочка підтримувала матір та розповіла їм, що тато шарпав і ображав маму, через що вона плакала. 
На переконання апеляційного суду доводи апеляційної скарги не спростовують наявні у матеріалах справи докази, які повністю узгоджуються між собою та підтверджують наявність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.
Доводи апелянта про упереджене ставлення працівників поліції щодо ОСОБА_1 не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами у провадженні.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                        П О С Т А Н О В И ЛА:
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Рідченко М.В. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду Т.І.Збитковська