УХВАЛА
 
02 червня 2025 року                                                 
м. Київ
 
справа № 465/5073/21
провадження № 61-6066ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
09 травня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року у цій справі.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору 
у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору 
в встановлених порядку та розмірі, проте заявлено клопотання про звільнення 
від його сплати у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 % річного доходу ОСОБА_1 за 2024 рік.
 
Згідно із частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, 
але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
 
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
 
Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою 
за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови 
що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
За правилами частини другої статті 8 Закону та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.
 
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року в справі 
«Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, 
які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
На підтвердження доводів клопотання заявником надано довідку про доходи, сформовану в системі Пенсійного фонду України 07 травня 2025 року, 
про те, що розмір пенсії ОСОБА_1 за 2024 рік складає 81 681,72 грн та відомості про застраховану особу Форми ОК-7.
 
У Законі немає чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному випадку суд установлює можливість звільнити особу від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити чи розстрочити сплату на підставі поданих доказів саме щодо майнового стану такої особи. Оцінюючи останній, суд має встановити наявність 
у такої особи доходу (заробітної плати, стипендії, пенсії тощо), рухомого 
чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища тощо.
 
Верховний Суд зауважує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний майновий стан особи для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати цього збору покладається саме на особу, яка звертається з відповідним клопотанням. Такими доказами можуть бути, наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.
 
Наведені доводи та надані на їх підтвердження докази можна визнати такими, 
що належно характеризують майновий стан позивачки і зумовлюють необхідність звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, тому клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.
 
Проте відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скаргу з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У касаційній скарзі заявник, серед іншого, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає 
про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини першої та другої статті 367 ЦПК України у подібних правовідносинах.
 
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, він повинен зазначити норму права, щодо якої відсутній висновок 
її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи, а також навести чіткі доводи висновкам судів попередніх інстанцій з цього питання 
та обґрунтувати, в чому полягає їх неправильність.
 
Формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини.
 
Враховуючи, що заявник не наводить обґрунтованої необхідності для формування висновку Верховного Суду щодо застосування наведених ним норми матеріального права у спірних правовідносинах, а суд касаційної інстанції 
не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так як такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судове рішення, то ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги 
та її копії, відповідно до кількості учасників справи, з урахуванням вимог цієї ухвали.
 
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати 
ОСОБА_1 строк для усунення їх недоліків.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від спати судового збору задовольнити.
 
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     В. В. Сердюк