ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2025 р.	Справа № 480/6550/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 23.10.24 року по справі № 480/6550/24
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Головного управління Національної поліції в Сумській області                   
          про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач)  звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі – відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 16.07.2024 № 917 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Конотопського РВП" в частині застосування до поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1  дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 18.07.2024 №306 о/с "По особовому складу", яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з 19.07.2024;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за кожен день вимушеного прогулу з 19.07.2024 по день ухвалення рішення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 року у справі №480/6550/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Так, позивач зазначає, що наказ № 540 від 04.07.2024 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» не містить ні прізвища позивача, ні предмету службового розслідування, а отже відповідачем не дотримано вимог Порядку про проведення службових розслідувань в Національній поліції України, в частині призначення службового розслідування. До того ж, наказ про призначення службового розслідування не містить відміток про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом наказу. Крім того, позивач зазначає, що висновок про факт керування позивачем транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди є незаконним та передчасним, враховуючи що дані обставини підлягають встановленню судом, на підставі складеного працівниками поліції протоколу. Працівниками поліції, уповноваженими складати протокол про адміністративне правопорушення, факт вчинення ДТП інкриміновано власнику автомобіля, батьку позивача – ОСОБА_2 . Саме відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ААД № 007398, та направлено на розгляд до Путивльського районного суду Сумської області (справа № 584/910/24). Окрім того, позивач вважає, що відповідачем було застосовано до позивача вид дисциплінарного впливу – звільнення зі служби без врахування наявності вини позивача, доказів, які підтверджують вчинення порушення, ступеня тяжкості вчинених дій (бездіяльності), обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. 
Відповідач направив на адресу Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач та його представник Маховик Р.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали з підстав, у ній зазначених.
Представник відповідача Бабченко І.О. в судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.07.2024 до УГІ ГУНП в Сумській області надійшла інформація про можливу причетність поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 , до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.07.2024, та неналежне інформування про вказаний факт керівництво ГУНП.
Наказом ГУНП в Сумській області від 04.07.2024 №540 за вказаним фактом призначено службове розслідування.
За результатами службового розслідування 16.07.2024 начальником ГУНП в Сумській області затверджено висновок.
За висновками службового розслідування від 16.07.2024 за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог п. 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 2.1 пункту 2, підпункту 3.6 пункту 3 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 №500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, що виразилось у скоєнні проступку, який не відповідає високому званню поліцейського, підриває довіру до нього як носія влади та призвело до приниження авторитету поліції, що унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, не здійсненні повідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про ДТП за його участі 03.07.2024 в м. Путивль, вживанні заходів щодо приховування адміністративного правопорушення, залишення місця ДТП,  вчиненні дій, які перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а саме допущення оформлення адміністративних матеріалів про вчинену ним ДТП відносно його батька - ОСОБА_2 , не здійсненні негайного інформування безпосереднього керівника про надзвичайну подію за його участі, на підставі ст. ст. 11, 12, 13, 19  Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосоване до поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського РВП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Сумській області від 16.07.2024 № 917 «Про застосування дисциплінарних стягнення до окремих поліцейських Конотопського РВП» за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпункту 2.1 пункту 2, підпункту 3.6 пункту 3 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, що виразилось у скоєнні проступку, який не відповідає високому званню поліцейського, підриває довіру до нього як носія влади та призвело до приниження авторитету поліції, що унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, нездійсненні повідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про ДТП за його участі 03.07.2024 в м. Путивль, вживанні заходів щодо приховування адміністративного правопорушення, залишення місця ДТП, вчинення дій, які перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а саме допущення оформлення адміністративних матеріалів про вчинену ним ДТП на його батька ОСОБА_2 , нездійсненні негайного інформування безпосереднього керівника про надзвичайну подію за його участі, до поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського РВП капітана поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУНП в Сумській області від 18.07.2024 № 306 о/с у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Вважаючи такі накази протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів начальника ГУНП в Сумській області від 16.07.2024 № 917 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та від 18.07.2024 №306 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, а також відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи відмову у позові, суд першої інстанції виходив з доведеності скоєння поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського РВП капітаном поліції ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, неповідомлення про ДТП та залишення місця ДТП, вчинення дій щодо приховування адміністративного правопорушення, через надання позивачем  пояснень під відеозапис та долучених до матеріалів службового розслідування.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі наступного.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу проходження позивачем публічної служби, які регулюються Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (Закон № 580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII (Дисциплінарний статут).
У відповідності до ст. ст. 18, 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018р. №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 3 Дисциплінарного статуту видно, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського; поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій; розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського; сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.
Згідно із ст.11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.
Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частинами 1, 2, 3 ст.13 Дисциплінарного статуту зазначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Відповідно до ч.4, ч.7 ст.14 Дисциплінарного статуту, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Системний аналіз вказаних норм дають підстави для висновків, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході службового розслідування, проведеного з дотриманням встановленої процедури.
Наказом Міністерства внутрішніх справ № 893 від 07 листопада 2018 р. затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Пунктом 1 розділу V Порядку №893 зазначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до п.4 вказаного розділу наведеного Порядку, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з п. 2 розділу VI Порядку №893  підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Відповідно до п.1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що висновки суду щодо наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку не відповідають фактичним обставинам справи, та засновані виключно на поясненнях позивача, наданих під час проведення службового розслідування про визнання своєї вини, наданих під тиском за ініціативою керівника, та згодом відкликаних позивачем.
Так, з матеріалів справи встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», присяги поліцейського, текст якої закріплено ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 2.1 п. 2, пп. 3.6 п. 3 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, що виразилось у скоєнні проступку, який не відповідає високому званню поліцейського, підриває довіру до нього як носія влади та призвело до приниження авторитету поліції, що унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, не здійсненні повідомлення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про ДТП за його участі 03.07.2024 в м. Путивль, вживанні заходів щодо приховування адміністративного правопорушення, залишення місця ДТП, вчиненні дій, які перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а саме допущення оформлення адміністративних матеріалів про вчинену ним ДТП відносно його батька ОСОБА_2 , не здійсненні негайного інформування безпосереднього керівника про надзвичайну подію за його участі.
Винесенню оскаржуваних наказів слугували висновки службового розслідування, в ході якого встановлено, що під час патрулювання на службовому автомобілі Renault Duster н.з. НОМЕР_1 нарядом ГРПП «Панцир-85» в складі поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 (м. Путивль) старшого сержанта поліції Прасолова Михайла Володимировича та поліцейського СРПП сектору реагування патрульної поліції вказаного підрозділу поліції капрала поліції ОСОБА_3 по пр. Іоанна Путивльського м.Путивль поблизу буд. 2 виявлено пошкоджений автомобіль Audi н.з. НОМЕР_2 , який здійснив наїзд на електроопору та паркан (ЄО ВП № 2 (м. Путивль) № 1899), при цьому водія вказаного транспортного засобу на місці події не було.
Під час з`ясування обставин на місці події до поліцейських підійшов місцевий мешканець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що 03.07.2024 близько 03:00 під час керування автомобілем Audi н.з. НОМЕР_2 він не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору і паркан, в результаті чого автомобіль перевернувся. Тілесних ушкоджень не отримав, місце ДТП залишив, але через деякий час повернувся та визнав свою вину. Поліцейськими запропоновано ОСОБА_2 у встановленому порядку на місця пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager, на що останній погодився, результат склав 0 проміле.
Того ж дня, на підставі зібраної на місці події інформації, поліцейськими відносно ОСОБА_2 за порушення вимог пунктів 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху складено протокол про адміністративне правопорушення за статті 124 КУпАП (серія ААД № 007398), за порушення пункту 2.10 «а» Правил дорожнього руху складено протокол про адміністративне правопорушення за статті 122-4 КУпАП (серія ААД № 007399) та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Опитані в ході службового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали аналогічні за змістом пояснення та підтвердили зазначену інформацію.
Вищевикладені обставини підтверджуються також наданими на запит дисциплінарної комісії від 08.07.2024 № 1008/37/01-2024 відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських СРПП ВП № 2 (м. Путивль) (акт перегляду відеозаписів № 1 від 12.07.2024).
Окрім того, опитаний в ході службового розслідування начальник ВП № 2 (м. Путивль) полковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що від чергового йому стало відомо про ДТП без постраждалих в м. Путивль, але про те, що автомобілем, на якому було скоєно ДТП, користується ОСОБА_1 ні черговий, ні інші поліцейські відділення поліції йому не повідомляли. Крім цього, ОСОБА_5 зазначив, що того ж дня ним були переглянуті адміністративні матеріали по вказаній події, та звернуто увагу на те, що учасник ДТП - автомобіль Ауді йому відомий, і зрозумів, що автомобілем користується поліцейський офіцер громади ОСОБА_6 , а також враховано, що адміністративні матеріали були складені на батька ОСОБА_1 , і у нього виникли підозри про те, що учасником ДТП міг бути поліцейський, а не його батько. Під час розмови з ОСОБА_1 останній спочатку категорично заперечував свою причетність до ДТП, але згодом зізнався, що автомобілем в момент пригоди керував він, а не батько. Про вказаний факт керівництву ГУНП в Сумській області він не повідомляв, так як сама подія сталась напередодні, прямих фактів, які вказували б на причетність ОСОБА_1 до ДТП, не було, натомість батько останнього стверджував, що саме він був за кермом автомобіля та відносно нього складені адміністративні матеріали. Крім цього, ОСОБА_5 зазначив, що поліцейські СРПП, які здійснювали оформлення адміністративних матеріалів, повідомили йому, що під час спілкування з власниками пошкодженого автомобілем паркану ними встановлено, що ДТП вони не бачили, коли почувши шум вийшли з будинку, біля автомобіля нікого не було, а неподалік бачили два людських силуети. Через деякий час до них підійшов чоловік, який повідомив, що саме він є водієм автомобіля. В подальшому відносно останнього були складені адміністративні матеріали.
Опитаний старший інспектор черговий чергової частини ВП № 2 (м. Путивль) капітан поліції Новіков Сергій Федорович підтвердив факт інформування ним ОСОБА_5 про ДТП, при цьому зазначив, що в той час ніяких підозр про причетність до вказаної події поліцейського у нього не виникло.
Також, опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_1 підтвердив пояснення ОСОБА_5 та пояснив, що 03.07.2024 о 02:00 йому зателефонував знайомий ОСОБА_7 , повідомив, що має інформацію про вчинення злочину на території обслуговування поліцейського та запропонував зустрітись. У зв`язку з цим ОСОБА_1 взяв належний його батькові автомобіль Ауді н.з. НОМЕР_2 та поїхав до ОСОБА_7 . Під час зустрічі останній повідомив, що мешканець с. Козлівка Конотопського району незаконно вирощує та зберігає коноплю, та погодився показати місце. Вони сіли до автомобіля, але під час руху ОСОБА_1 вирішив повернуться додому, щоб забрати своє службове посвідчення, яке забув вдома. Керуючи автомобілем по пр. Іоанна Путивльського, ОСОБА_1 лівим переднім колесом потрапив у вибоїну, автомобіль повело вправо, в результаті чого він не справився з керуванням та здійснив наїзд на електроопору з подальшим перевертанням автомобіля. Вибравшись з автомобіля, побачив, що ОСОБА_7 вже перебував на вулиці та повідомив, що він в порядку, зазначивши, що «його тут не було». Після ДТП ОСОБА_1 не знайшов свій мобільний телефон, тому, так як ДТП сталася недалеко від його будинку, вирішив піти додому, усвідомлюючи, що через вказану пригоду у нього як поліцейського можуть бути проблеми. Вдома його батько ОСОБА_2 , дізнавшись про ДТП сказав залишатись вдома та пішов. Після його повернення батько повідомив, що відносно нього склади адміністративні матеріали, так як він повідомив наряду СРПП, що саме він перебував за кермом автомобіля. Про вказану подію ні своєму безпосередньому керівнику, ні керівництву ВП № 2 (м. Путивль) він не повідомляв, так як вважав ситуацію вирішеною.
Вказані пояснення були надані ОСОБА_1 під відеозапис та долучені до матеріалів службового розслідування.
Одночасно, в своїй апеляційній скарзі, позивач наполягає, що факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди інкриміновано власнику автомобіля, батьку позивача – ОСОБА_2 та відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ААД № 007398 і направлено на розгляд до Путивльського районного суду Сумської області (справа № 584/910/24).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2024 року у справі № 584/910/24 якою провадження відносно ОСОБА_2 , закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП.
Постановою Сумського апеляційного суду від 17.01.2025 року у справі №584/910/24 апеляційну скаргу захисника Маховика Р.В. задоволено частково. Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 27 вересня 2024 року, якою провадження відносно ОСОБА_2 закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП скасовано. Прийнято постанову, якою матеріали справи за ст.122-4, ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 направлено до Путивльського районного суду Сумської області для розгляду в іншому складі суду.
Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду наведеної вище справи є встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП,  який повністю визнав свою винуватість, що і стало підставою для складання саме відносно нього адміністративних матеріалів, а саме протоколи про адміністративне правопорушення:
серії ААД №007398 від 03 липня 2024 року за те, що 03 липня 2024 року близько 03 год. 10 хв., керуючи автомобілем «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 біля будинку №2 по просп.Іоанна Путивльського у м.Путивль Сумської області, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб реагувати на її зміни, у результаті чого втратив керування автомобілем та здійснив зіткнення з електроопорою з подальшим перекиданням транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, тобто ОСОБА_2 порушив п.12.1, п.2.3б Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП;
серії ААД №007399 від 03 липня 2024 року, за те, що він 03 липня 2024 року близько 03 год. 10 хв., керуючи автомобілем «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля будинку №2 по просп.Іоанна Путивльського у м. Путивль Сумської області, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Вказані протоколи серії ААД №007398 від 03 липня 2024 року та серії ААД №007398 від 03 липня 2024 року були долучені до матеріалів службового розслідування та можуть слугувати належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що за провадженням у справі № 584/910/24 встановлюється в діях ОСОБА_2 склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП.
Статтями 1, 2  Дисциплінарного статуту встановлено, що підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Тобто, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.
Під час судового розгляду Головним управлінням Національної поліції в Сумській області не було доведено вчинення саме ОСОБА_1 03.07.2024 року дисциплінарного проступку.
Так, на запит суду до Головного управління Національної поліції в Сумській області про надання  доказів вчинення саме позивачем ОСОБА_1 дисциплінарного проступку 03.07.2024 року, відповідач надав висновки службового розслідування.
Колегія суддів зазначає, що вказані висновки службового розслідування не можуть слугувати беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки, ґрунтуються виключно на зізнанні позивача та інших доказів не містять.
Пояснення, надані старшим сержантом поліції Прасоловим М.В. та капралом поліції Чуріковим М.О. щодо встановлення факту ДТП, що мали місце 03.07.2024 року, та виявлення по пр. Іоанна Путивльського м. Путивль поблизу буд. 2 пошкодженого автомобіля Audi н.з. НОМЕР_2 , який здійснив наїзд на електроопору та паркан (ЄО ВП № 2 (м. Путивль) № 1899), не доводять поза розумним сумнівом, що саме позивачем допущено відповідне адміністративне правопорушення, за умови відсутності водія вказаного транспортного засобу на місці події.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в ході службового розслідування не було вжито заходів щодо з`ясування навіть тих обставин, що були отримані від позивача стосовно інших ймовірних учасників ДТП. 
Також відсутні докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, на противагу чому, питання вини ОСОБА_2 в скоєнні цього ДТП на даний час, судами не вирішено.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до вимог ст 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Разом з тим,  суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4 ст. 9 КАС України).
Згідно із позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 818/154/16, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Так, судом апеляційної інстанції було запропоновано відповідачу надати докази на спростування доводів апеляційної скарги.
Проте, колегія суддів зазначає, що відповідачем під час судового розгляду справи судом апеляційної інстанції не було спростовано доводів та обставин, на які послався позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, та не було надано інших належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення саме позивачем ОСОБА_1 дисциплінарного проступку 03.07.2024 року.
Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Колегія суддів зазначає, що у висновку службового розслідування не встановлено, які саме дії позивача кваліфіковано Дисциплінарною комісією як такі, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних якостей поліцейського Національної поліції.
Крім того, сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду зазначена у постанові від 17.11.2022р. у справі №480/9492/20, від 06.02.2020р. у справі №826/1916/17 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Відтак, зважаючи на те, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 стало вчинення ним дисциплінарного проступку, що не було підтверджено матеріалами справи та не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 . 
Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що Дисциплінарна комісія при визначенні виду стягнення не врахувала характер проступку, особу правопорушника, ступінь його вини, обставин, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку поліцейського та призначила позивачу найважчий вид стягнення - звільнення зі служби.
Між тим, всупереч вимогам п.1,4 розд. V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції, затвердженого Наказом МВСУ №893 від 07.11.2018р. при визначенні виду відповідальності за вказані вище дії позивача (не повідомлення на лінію 102 та залишення місця ДТП) суб`єкт владних повноважень не встановив виду й розміру шкоди заподіяної його діями (бездіяльністю); не врахував причини та умови, що призвели до вчинення вказаного проступку.
Тобто, застосування суб`єктом владних повноважень в особі Головного управління Національної поліції в Сумській області до ОСОБА_1 найважчого виду стягнення за вказану дію (бездіяльність), є необґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 29.08.2019р. у справі № 9901/986/18, дійшла висновків, що дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Однак, наявність таких повноважень у відповідача не означає, що він як орган державної влади не повинен дотримуватись встановленого на законодавчому рівні механізму, тобто правової процедури здійснення його повноважень, також його рішення повинні відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.
Верховний Суду у постанові від 17.11.2022р. у справі №480/9492/20 зазначає, що стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Окрім того, слід зазначити, що статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Згідно ст.29 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів, суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Національної поліції в Сумській області не провів об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановив та не обґрунтував тяжкість вчиненого проступку; не довів вину позивача в скоєнні проступків, що є наслідком застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, що за даних обставин є надмірним та передчасним.
Також, доказів, що вказана подія, що мала місце 03.07.2024 року набула суспільного резонансу та вплинула на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, а також вплинула на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, матеріали справи не містять та відповідачем надано не було.
За таких обставин, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення позову та визнання протиправним та скасування п. 1  наказу начальника ГУНП в Сумській області від 16.07.2024 № 917 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Конотопського РВП" в частині застосування до поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1  дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказу начальника ГУНП в Сумській області від 18.07.2024 №306 о/с "По особовому складу", яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Частиною першою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.
Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110), днем звільнення вважається останній день роботи.
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з 19.07.2024.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно з приписами пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100), цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.
Пунктом 5 цього Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом  8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Сумській області № 291/1054 від 05.08.2024 грошове забезпечення ОСОБА_1 за травень 2024 року склало 28020,99 грн, за червень 2024 року 25020,98 грн.
Отже, середньоденний заробіток позивача складає 869,54 грн. (53041,97/61).
Час вимушеного прогулу позивача за період з 19.07.2024 (наступний день після звільнення) по 13.03.2024 (день прийняття рішення у справі) становить 238 календарних днів.
Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, який підлягає стягненню на його корить, складає 206 950, 52 грн. (869,54 грн./день х 238 календарних днів).
В цій частині позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням ст. 245 КАС України, відповідно до положень якої, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Сумській області (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23, ЄДРПОУ 40108777) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.07.2024 по 13.03.2024 (включно) у розмірі 206  950 (двісті шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 52 коп.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі, колегія за наслідками апеляційного перегляду цієї справи дійшла висновку, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог.
Окрім того, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для застосування п.2 ч.1 ст. 305 КАС України та закриття апеляційного провадження. Під час судового розгляду справи було вирішено заяву Головного управління Національної поліції в Сумській області від 02 грудня 2024 року щодо підписанням апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 , особою, яка не має адміністративної дієздатності та/або не має право підписувати таку апеляційну скаргу.
Як встановлено з матеріалів даної справи, апеляційна скарга (документ сформований в системі «Електронний суд») подана за підписом представника скаржника Маховика Романа Васильовича. До вказаної скарги додано ордер серії ВМ №1038783 від 10.11.2024 року, у якому є посилання на договір про надання професійної правничої допомоги № б/н від 18.07.2024 року. 
Згідно п. 3.1  договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 18.07.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Веріта Груп», договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до завершення розгляду справи (а.с. 40).
Судом апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі №480/6550/24 було перевірено, зокрема, повноваження представника  ОСОБА_1 – адвоката Маховика Романа Васильовича на підписання і подачу апеляційної скарги.
Отже Маховик Роман Васильович є уповноваженою особою, яка має право підписувати апеляційні скарги від імені ОСОБА_1 .
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 по справі № 480/6550/24  скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п. 1  наказу начальника ГУНП в Сумській області від 16.07.2024 № 917 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Конотопського РВП" в частині застосування до поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1  дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 18.07.2024 №306 о/с "По особовому складу", яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області з 19.07.2024.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23, ЄДРПОУ 40108777) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.07.2024 по 13.03.2024 (включно) у розмірі 206  950 (двісті шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 52 коп.
В решті позовних вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	В.А. Калиновський    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  24.03.2025 року