ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3351/25 Справа № 199/5219/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Авраменко А. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Ткаченко І.Ю., 
суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа — Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення батьківства
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року про зупинення провадження,

В С Т А Н О В И В: 
       
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення батьківства.

17 грудня 2024 року ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення провадження по справі, у зв`язку з тим, що він проходить військову службу в лавах Збройних Сил України. 

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що зі змісту довідки не вбачається, що військова частина, в якій служить ОСОБА_2 , переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, чи залучена до виконання бойових завдань у зоні бойових дій. Вказує, що в довідці зазначено, що відповідач з 12 жовтня 2024 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, але сама довідка видана на підставі наказу командира військової частини від 14 жовтня 2024 року. Довідка та витяг з бойовим розпорядженням не посвідчені у встановленому порядку, а тому не є доказом. Матеріали справи не містять достовірних доказів, які підтверджували б перебування відповідача у складі Збройних Сил України. Зазначає, що не зрозуміло, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Зупиняючи провадження, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач по справі на теперішній час перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 внаслідок його мобілізації до лав Збройних Сил України, безпосередньо бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, і така обставина є обов`язковою підставою для зупинення провадження у цивільній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2024 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа — Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення батьківства.
17 грудня 2024 року ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення провадження, до якого додано копію витягу бойового розпорядження штабу ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” №БР-5т/ВР; довідку №1035/50/840 від 10 грудня 2024 року, підписану командиром ВЧ НОМЕР_1 , про перебування солдата ОСОБА_2 на військовій службі в ВЧ НОМЕР_1 ; копію довідки №1035/50/878 від 16 грудня 2024 року, підписану командиром військової частини та старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини, з якої вбачається, що солдат ОСОБА_2 в період з 12 жовтня 2024 року на момент видачі довідки брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області.
Крім того, з листа ВЧ НОМЕР_1 №1035/51/3683 від 17 грудня 2024 року, наданого до суду першої інстанції вбачається, що ВЧ НОМЕР_1 виконує бойові завдання у розпорядженні штабу ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” згідно бойового розпорядження штабу ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” №БР-5т/ВР від 05 липня 2022 року, та що військовослужбовець ОСОБА_2 безпосередньо бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, на підтвердження чого додано довідку №1035/50/878 від 16 грудня 2024 року.
В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_2 від 08 серпня 2022 року №2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».
Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19.
В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 зазначено: «Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».
Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.
Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Згідно з ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Колегія суддів звертає увагу, що доцільним є розділення перебування особи у військовій частині, що виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що реально унеможливлює повноцінну участь такої особи у судовому процесі та перебування особи у військових частинах, що не беруть участі у виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, і відтак не позбавлена можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами.
Із наданих довідок, які міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка наразі виконує бойові завдання у складі ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” та перебуває в Донецької області, згідно бойового розпорядження штабу ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” №БР-5т/ВР від 05 липня 2022 року.
За таких обставин, у колегії суддів немає сумнівів, що військова частина у складі Збройних Сил України, в якій проходить службу ОСОБА_2 переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.
Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі ЗСУ в період воєнного стану з порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).
Апеляційний суд звертає увагу, що ст.6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу, в тому числі при вирішенні питання щодо його перебування у складі ЗСУ.
За таких обставин постановлення судом ухвали про зупинення провадження у справі, ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечить принципу юридичної визначеності.
Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Судді: