П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/11084/24 
                                                                                    Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський О.В.   
   Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
19 травня 2025 року                                                                                           м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державне агентство України з розвитку меліорації,  рибного господарства  та продовольчих програм про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (далі - відповідач 1) та до Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 24.07.2024 року № 93-ТО “Про звільнення ОСОБА_2 ”;
- поновити ОСОБА_1 на державній службі на посаді заступника начальника управління - начальника відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області з 27.07.2024 року;
- стягнути з Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27.07.2024 року по день ухвалення судового рішення.
Підставою для звернення до суду з цим позовом слугувала незгода позивача з наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 24.07.2024 року № 93-10 “Про звільнення ОСОБА_2 ”. На думку позивача, звільнення відбулося з грубим порушенням прав позивача, наказ про звільнення видано безпідставно та з порушенням норм матеріального права, права позивача на працю, передбаченого статтею 43 Конституції України. Відповідно, наказ підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді з подальшим стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Управлінням Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.10.2018 року ОСОБА_3 , був прийнятий на посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” Управління Державного агентства рибного господарства у Житомирській області як переможець конкурсу.
Із 15.02.20244 року у зв`язку із перейменуванням вважається що позивач працював на посаді заступника начальника управління - начальника відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури Управління Відповідача у Житомирській області.
01.05.2024 року наказом відповідача № 224 “Про введення в дію структури та штатного розпису на 2024 рік” затверджено штатний розпис на 2024 рік. Відповідно до вказаного штатного розпису, визначено посаду заступника начальника управління - начальника відділу у кількості 1 штатної одиниці.
13.05.2024 року позивача було попереджено про звільнення з посади заступника начальника управління - начальника відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури Управління Відповідача у Житомирській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури штатного розпису зі скороченням чисельності працівників.
04.06.2024 року позивачем подано заяву до відповідача з проханням перевести Позивача на рівнозначну посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області відповідно до штатного розпису.
07.06.2024 року позивачем отримано лист Відповідача від 07.06.2024 року №3-7.2-16/3408-24, у якому було зазначено, що посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області запропоновано іншій особі.
24.06.2024 року позивача повторно було попереджено про звільнення з посади заступника начальника управління - начальника відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури Управління Відповідача у Житомирській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури штатного розпису зі скороченням чисельності працівників та запропоновано вакантну посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” відповідача у Донецькій області.
24.07.2024 року відповідачем було видано Наказ № 93-TO “Про звільнення ОСОБА_4 ” Як вбачається з наказу, позивача звільнено з посади заступника начальника управління - начальника відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури Управління Відповідача у Житомирській області з 26.07.2024 року відповідно до п. 1 ч. 87 Закону України “Про державну службу”. 
Підставою звільнення визначено: попередження про наступне звільнення ОСОБА_4 ; акт про ознайомлення з попередженням та не надання заяви на переведення на зазначену в попередженні посаду від 24.06.2024 року; лист Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2024 року №21-1530-05.1/17983.
Позивач вважаючи, спірний наказ незаконним та безпідставним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а отже враховуючи протиправність звільнення позивача, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивача, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII “Про державну службу” (Закон № 889-VIII).
За змістом частини першої статті 3 Закону України "Про державну службу" цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
За правилами частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
За змістом пункту першого частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
За приписами частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
За визначенням у пункті 6 частини першої статті 2 цього ж Закону рівнозначна посада це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
Як закріплено у частині першій статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
Згідно положень частини п`ятої статті 87 Закону № 889-VIII наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.
За нормами частини п`ятої статті 22 Закону № 889-VIII у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Порядок доведення до відома державного службовця інформації або документів регламентований статтею 9-1 статті 87 Закону № 889-VIII. Так, доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.
Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів.
Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.
За правилами статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України “Про запобігання корупції” іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Колегія суддів зазначає, що процедура звільнення у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізацією державного органу - покроково закріплена у Законі “Про державну службу” і відповідний суб`єкт владних повноважень повинен неухильно її дотримуватися.
Одним із обов`язкових етапів такого звільнення є пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.
Колегія суддів наголошує, що при цьому, враховується переважне право позивача на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
У спірному випадку позивач обіймав посаду заступника начальника управління - начальника відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури Управління Держрибагенства у Житомирській області. При цьому, судом з`ясовано наявність у відповідача 1 вакантної посади заступника начальника відповідача 2, однак таку позивачу не було запропоновано, незважаючи на те, що він мав переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Отже, Управлінням не дотримано порядку звільнення у цьому випадку, а доводи позивача про те, що відповідач одночасно із попередженням про звільнення позивача повинен був та міг запропонувати іншу посаду за цією ж трудовою функцією є обґрунтованими.
При цьому, суд вважає, що запропонована посада заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” відповідача у Донецькій області не є рівнозначною, оскільки фактично є переведенням у іншу місцевість. Таке переведення може здійснюватися виключно за згодою працівника, що передбачено ч.2 ст.41 Закону N 889-VIII.
Всі інші посади, які пропонувалися позивачу, є нижчими та могли пропонуватися, лише як виняток, у разі відсутності вакантної рівнозначної посади, або у разі відмови позивача від зайняття вакантної рівнозначної посади.
В даному випадку, 04.06.2024 року позивачем подано заяву до відповідача з проханням перевести Позивача на рівнозначну посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області відповідно до штатного розпису.
07.06.2024 року позивачем отримано лист Відповідача від 07.06.2024 року №3-7.2-16/3408-24, у якому було зазначено, що посаду заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області запропоновано іншій особі.
Колегія суддів зазначає, що посада заступника начальника управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль” Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області повинна була в першу чергу запропонована позивачу, оскільки він має на це переважне право.
У той же час, звільнення з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав.
Крім того, у випадку, який розглядається, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що реальне скорочення кількості посад мало місце.
Таким чином, оскаржуваний наказ не відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність поновлення позивача, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.