РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 568/794/24
Провадження № 22-ц/4815/692/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: –  Боймиструка С.В., Хилевича С.В., 
секретар судового засідання – Андрошулік І.А., 

учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Крупецька сільська рада Дубенського району 
Рівненської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Шевчуком Віктором Миколайовичем на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року (ухвалене у складі судді Делалової О.М., присяжних: Волошиної З.О., Воронко Л.В.) у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

       в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
Заяву обґрунтовував тим, що  ОСОБА_2 , яка є його бабою, у зв`язку з похилим віком має стійкі хронічні розлади психіки, тому потребує постійного стороннього догляду.
Згідно з довідкою КНП "Радивилівська ЦМЛ" № 11 від 19.04.2024 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 03.01.2017 року з діагнозом F03, є особою з інвалідністю 1 групи. 
Пояснював, що він здійснює догляд за бабою, піклується про неї, годує її, займається її лікуванням, постійно проживає з бабцею, фактично опікується нею, тому звернувся з даною заявою до суду.
Просив визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1  недієздатною та призначити його її опікуном. 
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року заяву  ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною.
Призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікуна.
Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на орган опіки і піклування Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.
Встановлено строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили. 
В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що рішення виконавчого комітету Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області щодо можливості призначення заявника опікуном винесено передчасно, без перевірки наявності інших осіб, які можуть здійснювати опіку над недієздатною ОСОБА_2 та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника і з його слів.
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_1 , через представника – адвоката Шевчука В.М., оскаржив рішення в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі вказує, що в Правилах опіки та піклування, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 не зазначено вимоги до органу опіки під час вирішення питання про доцільність призначення опікуна встановлювати інших осіб, здатних виконувати повноваження опікуна.
У матеріалах справи наявна довідка № 31 від 07.02.2024 року, видана Рідківським старостинським округом Крупецької сільської ради, яка підтверджує той факт, що за адресою, де фактично проживає ОСОБА_2 , мешкає лише скаржник та ОСОБА_3 , яка в свою чергу здійснювати догляд за ОСОБА_2 не в змозі, так як працює вчителем початкових класів Митницької гімназії з повним тижневим навантаженням 1,3 ставки (40 годинним робочий тиждень). Відсутня можливість здійснення опікунство і у сина ОСОБА_2 , який працює в ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція", а інші діти не мають бажання опікуватися ОСОБА_2 .
Лише ОСОБА_1 , за власним бажанням, протягом двох років опікується ОСОБА_2 і лише він один виявив бажання доглядати за нею у якості опікуна. 
Помилковим є висновок суду про те, що в матеріалах справи не зазначено достатніх та переконливих доказів того, що заява ОСОБА_1 про призначення його опікуном над бабусею направлена на першочергове забезпечення інтересів особи, яка потребує опіки і що він може належним чином здійснювати таку опіку. Такі докази містяться як у висновках органів місцевого самоврядування, так і в свідченнях самою заявника.
Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.
Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад, внаслідок якого не здатна усвідомлювати значення своїх дій, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 282/24 від 22.10.2024 року (а.с. 41-44).
Згідно з частинами першою-третьою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ст. 60 ЦК України).
Опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ст. 62 ЦК України).
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має як найкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
У поданні про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 30 квітня 2024 року № 128 визнано доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над його бабусею ОСОБА_2 , у випадку визнання її недієздатною (а.с. 10).
Вищевказане подання не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме цієї особи опікуном ОСОБА_2 подання не містить.
Як вбачається з матеріалів справи, у недієздатної ОСОБА_2 , окрім заявника – онука ОСОБА_1 є чотири дитини: ОСОБА_3 , 1972 р.н., яка є матір`ю заявника та проживає у тому ж населеному пункті: с. Митниця Дубенського району Рівненської області, де працює вчителем початкових класів; ОСОБА_4 , 1962 р.н., що зареєстрований в АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , 1969 р.н., що зареєстрована в АДРЕСА_3 та ОСОБА_4 , 1968 р.н., відомості про реєстрацію місця проживання якого в матеріалах справи відсутні.
З матеріалів справи вбачається, що фактично ОСОБА_3 проживає однією сім`єю з сином – ОСОБА_1 та недієздатною матір`ю – ОСОБА_2 , що підтверджується зокрема актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, що складений Крупецькою сільською радою Дубенського району Рівненської області від 26.04.2024 року № 17. 
Окрім того, саме донька ОСОБА_2 . ОСОБА_3 здійснювала супровід матері для проведення судово-психіатричної експертизи.
Як роз`яснено Верховним Судом у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 336/5652/18 (провадження № 61-1595св20) при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Як правильно встановлено місцевим судом, у поданні органу опіки та піклування Крупецької сільської ради не обґрунтовано доцільність призначення опікуном саме онука ОСОБА_1 над ОСОБА_2 , яка є особою іншої статті, похилого віку, за наявності в неї дітей, здатних здійснювати повноваження опікуна щодо їх матері.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи та застосовано правові норми, які підлягали до застосування, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Шевчуком Віктором Миколайовичем залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя                                         Шимків С.С.

Судді:                                                                 Боймиструк С.В.

       Хилевич С.В.