Справа № 137/1651/24
Провадження № 22-ц/801/664/2025
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року	Справа № 137/1651/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.
суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 137/1651/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,
за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Зубань Олександра Олександровича на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Гопкіна П.В., -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що у сторін за час спільного шлюбу народилися спільні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка зазначає що двоє неповнолітніх дітей проживають з нею у с. Багринівці. Позивачка вважає, що батько повинен сплачувати аліменти на їх утримання, оскільки має можливість забезпечувати дітей. ОСОБА_2 працює в сільському господарстві, володіє технікою та автомобілями, а також отримував дохід від продажу великої рогатої худоби. У зв`язку з постійним зростанням цін на товари, позивачка змушена звернутися до суду із позовом.
Таким чином просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину починаючи стягнення з дати подання заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.
Позивачкою було подано заяву в якій остання зменшила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 3 000,00 грн. щомісячно
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 рокупозов задоволено
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 грн. (три тисячі гривень) на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 15.11.2024.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Зубань Олександр Олександрович просить змінити рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 року  та стягувати з відповідача  на користь позивачки аліменти  на утримання дітей  в твердій грошовій сумі   по 2000 гривень на кожного з дітей щомісячно, але не менше,  як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.
Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ч. 1 ст. 263 ЦПК України, є незаконним та необґрунтованим. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим.
26 лютого 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Гаврилюка О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 02.10.2024 рішенням Літинського районного суду Вінницької області між сторонами розірвано шлюб. Рішення набрало законної сили 01.11.2024 (а.с. 9-10).
Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 11, 14) сторони зазначені батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 837 від 07.11.2024 (а.с. 15), зазначається про те, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 входять: син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно відомостей до Державного реєстру фізичних осіб від 03.12.2024 (а.с. 47) у ОСОБА_2 з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 відсутній дохід.
Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста (а.с. 48) ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні лікаря поліклініки з 29.07.2024 по 05.08.2024.
Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дітей присуджуються у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей є підставою для задоволення позову.
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд першої інстанції правильно врахував відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, дружини, непрацездатних батьків, часткове визнання ним позову, враховуючи його стан здоров`я та доходи, та дійшов вірного  висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (15.11.2024) і до досягнення дітьми повноліття. 
Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Доводи апеляційної скарги у цілому фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Таким чином доводи скарги не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд, 
постановив :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Зубань Олександра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 08 січня 2025  року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин 

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник