ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/25347/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі
за позовом  ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
                               
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України  щодо не нарахування та невиплати позивачеві  щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, пропорційно часу перебування: на стаціонарному лікуванні у періоди: з 14.05.2023 по 24.05.2023, з 19.07.2023 по 03.08.2023, з 19.09.2023 по 06.10.2023, у відпустках для лікування з 03.08.2023 строком 30 календарних днів та з 05.10.2023 строком 30 календарних днів; зобов`язати військову частину НОМЕР_3 Міністерства Оборони України нарахувати та виплатити позивачеві щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену  постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 14.05.2023 по 24.05.2023, з 19.07.2023 по 03.08.2023, з 19.09.2023 по 06.10.2023, у відпустках для лікування з 03.08.2023 строком 30 календарних днів та з 05.10.2023 строком 30 календарних днів, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025  року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України  (військової частини НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої  Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування: на стаціонарному лікуванні у періоди: з 14.05.2023 по 24.05.2023, з 19.07.2023 по 03.08.2023, з 19.09.2023 по 06.10.2023; у відпустках для лікування з 07.10 по 05.11.2023р.,  з 04.08 по 02.09.2023р. Зобов`язано військову частину військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену  Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 14.05.2023 по 24.05.2023, з 19.07.2023 по 03.08.2023, з 19.09.2023 по 06.10.2023; у відпустках для лікування з 07.10 по 05.11.2023р.,  з 04.08 по 02.09.2023р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, адже суд не врахував, що позивач у спірний період перебував на лікуванні за хворобами, не пов`язаними з отриманим пораненням.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 11.03.2022 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_4 , яка з 07.07.2024 перейменована у ВЧ НОМЕР_1 . 
Під час несення служби позивач 08.04.2023 отримав мінно-вибухову травму, що підтверджується Довідкою Військової частини № НОМЕР_5 від 07.05.2023. 
Виписками з медичних карт стаціонарного хворого, копії яких містяться в матеріалах справи, позивач з 14.05.2023 по 24.05.2023, з  19.07.2023 по 03.08.2023, 19.09.2023 по 06.10.2023  перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Криворізька міська лікарня № 5» КМР з діагнозами: основний «Застаріле пошкодження медіального меніску правого колінного суглобу. Стан після операції 17.05.2023», супутній «Стан після МВТ від 08.04.2023»; основний «Застаріле пошкодження латерального меніску правого колінного суглобу. Синоївіт» та супутній «Стан після МВТ від 08.04.2023»; основний «Застаріле пошкодження медіального меніску правого колінного суглобу» та супутній «Стан після МВТ від 08.04.2023».
Довідкою ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня № 5» КМ від 03.08.2023 №  166 підтверджується діагноз та причинний зв`язок захворення солдата ОСОБА_1 : «Стан після операції (21.07.2023): артроскопічна ревізія правого колінного суглобу, артротомія, порціальна резекція латерального меніску, дебрідмент з приводу мінно вибухової травми (08.04.2023) забій правого колінного суглобу; пошкодження менісків з тимчасовим порушенням функцій. Згідно Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини № 1462 від 07.05.2023. На підставі статті 81 графи ІІ. Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів».
Відповідно до довідки  ВЛК КНП «Криворізька міська лікарня № 5» КМ від 05.10.2023 № 194: «Стан після операції (20.09.2023): артроскопічна ревізія правого колінного суглобу, резекція пошкодженої частини латерального меніску, видалення хондромних тіл № 2, дебридмент суглобу з приводу мінно-вибухової травми (08.04.2023)… Згідно Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини № 1462 від 07.05.2023. На підставі статті 81 графи ІІ. Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Позивач 29.07.2024 через свого представника   звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату грошової винагороди в розмірі 100 000 грн  за період перебування на стаціонарному лікуванні у періоди: з 14.05.2023 по 24.05.2023, з 19.07.2023 по 03.08.2023, з 19.09.2023 по 06.10.2023, у відпустках для лікування з 03.08.2023 строком 30 календарних днів та з 05.10.2023 строком 30 календарних днів.
Листом від 06.08.2024 за № 1681/875 заявнику повідомлено, що Військову частину НОМЕР_4 з 01.04.2024 було переведено на фінансове забезпечення до ВЧ НОМЕР_3 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 до цього моменту був виключений зі списків ВЧ НОМЕР_4 та не переходив до складу ВЧ НОМЕР_3 , будь-які нарахування та виплати Військовою частиною НОМЕР_1 неможливі, окрім виплат за судовими рішеннями. 
Позивач вважає, що військова частина допустила протиправну бездіяльність щодо виплати йому належних сум винагороди, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (отримання позивачем поранення), на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених положень постанови уряду вбачається, що право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, мають військовослужбовці, які перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта про перебування позивача у спірний період на лікуванні за хворобами, не пов`язаними з отриманим пораненням, не знайшли свого документального підтвердження та спростовуються виписками із медичних карт стаціонарного хворого, копії яких містяться в матеріалах справи, які прямо вказують на супутній діагноз позивача «Стан після МВТ від 08.04.2023». Наявність інших діагнозів, які визначені як основні, не спростовує факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні й внаслідок отримання 08.04.2023 мінно-вибухової травми.
Така обставина також підтверджується відповідними довідками ВЛК, на які суд послався вище.
Отже, у спірних правовідносинах виникли правові підстави для нарахування та виплати позивачеві за вищевказаний період додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в адміністративній справі № 160/25347/24 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 27 травня 2025 року та може бути оскаржена у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 27 травня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров